Справа № 2а-284/11
Суддя: Тетеревятников А. П.
Дата ухвалення: 2011-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2а-284/11
ПОСТАНОВА

іменем України

22.04.2011 смт. Томаківка Дніпропетровської області

Суддя Томаківського районного суду Дніпропетровської області Тетеревятников А.П., розглянувши о 9.00 годині у приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області в порядку скороченого провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання відмови у перерахунку додаткової та державної пенсії незаконною, зобовязанні здійснити перерахунок призначеної додаткової пенсії за віком та нарахування державної пенсії у відповідності до Закону України «Про статус та і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»,

В С Т А Н О В И В:

Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, з урахуванням наявності достатніх у справі підстав, суд прийшов до наступного висновку.

ОСОБА_1 відноситься до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується відповідним свідоцтвом серія А №442148 виданого 07 липня 2004 року і являється інвалідом ІІІ групи, про що має посвідчення серії Є №084005 виданого 05 квітня 2005 року.

06 квітня 2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправними дії відповідача в частині нарахування та виплати йому державної та додаткової пенсій без дотримання вимог Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобовязати управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі здійснити йому перерахунок з 01 вересня 2010 року державної пенсії відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», у розмірі не нижче 6 мінімальних пенсій за віком, та додаткової пенсії згідно ст. 50 вказаного вище Закону у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком та з урахуванням проведених виплат здійснити виплату зазначених пенсій без обмеження будь-яким терміном.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що він є потерпілим від аварії на ЧАЕС і внаслідок цього став інвалідом ІІІ групи та віднесений до І категорії громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно ст. 54, ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»має право на одержання державної пенсії в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком.

20 квітня 2011 року відповідач - управління Пенсійного фонду України в Томаківському районі Дніпропетровської області подав до суду заперечення на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що при призначенні пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, він керується постановами Кабінету Міністрів України № 861 від 25.07.2008 року та №1 від 03.01.2002 року «Про підвищення розмірів пенсій та інших соціальних виплат окремим категоріям пенсіонерів, фінансування яких здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету», які і визначають конкретні розміри державної та додаткової пенсії особам, віднесеним до І категорії інвалідам ІІІ групи.

Однак, суд відхиляє посилання відповідача про наявність підстав для відмови в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»пенсії особам, віднесених до категорій 1,2,3,4 встановлюються у вигляді державної пенсії; додаткову пенсію за шкоду, завдану з здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до ч.4 ст.54 Закону України " Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якою визначено підстави та умови призначення державних пенсій особам, віднесеним до І категорії, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів ІІІ групи, щодо яких установлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими 6 мінімальних пенсій за віком.

Згідно зі ст. 50 зазначеного Закону особам, віднесеним до І категорії, які є інвалідами ІІІ групи, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком.

Вихідним критерієм розрахунку державної та додаткової пенсії для позивача є мінімальна пенсія за віком, розмір якої визначається у ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, оскільки чинним законодавством не встановлено іншого мінімального розміру пенсії за віком, крім того, який передбачає ця норма Закону.

Згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»мінімальний розмір пенсії за віком встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»в редакції від 05.10.2006 року встановлено, що у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом, підвищується розмір пенсії, визначений відповідно до ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Положенням зазначених норм Закону відповідає припис п. 4 Порядку обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 1997 року №523.

Тому суд вважає, що при призначенні позивачу пенсії по інвалідності та додаткової пенсії відповідач повинен керуватись не Постановами Кабінету Міністрів України, які повинні передбачати лише порядок обчислення пенсії, не змінюючи при цьому їх розміру, встановленого Законом, а вимогами ст.ст. 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, беручи при цьому для розрахунку мінімальну пенсію за віком, розмір якої визначається у ст. 28 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про невідповідність дій відповідача щодо не виплати позивачу державної пенсії та додаткової пенсії в розмірах, які не відповідають Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»та діючому законодавству.

Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині визнання незаконною відмови відповідача перерахувати пенсії позивачу та в частині зобовязання відповідача здійснити такий перерахунок розміру пенсій з 01 вересня 2010 року. При цьому суд враховує те, що рішенням Конституційного Суду України від 22.05.2008 року по справі № 10-рп/2008, визнано неконституційним положення статті 67 розділу I, пунктів 2 - 4, 6 - 8, 10 - 18, підпункту 7 пункту 19, пунктів 20 - 22, 24 - 34, підпунктів 1 - 6, 8 - 12 пункту 35, пунктів 36 - 100 розділу II "Внесення змін до деяких законодавчих актів України" та пункту 3 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України", що фактично поновило дію ст.ст. 50, 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У 2010 році Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не був зміненим, скасованим чи визнаний неконституційним.

Оскільки позовні вимоги не обмежені кінцевим терміном, виходячи з того, що судове рішення повинне бути наслідком чинного правового регулювання, суд приходить до того, що задоволенню підлягають позовні вимоги за період по день прийняття судового рішення, тобто по 22 квітня 2011 року.

Що стосується вимог позивача про зобовязання відповідача здійснити подальше коригування державної та додаткової пенсії йому у відповідності зі ст. 67 Закону України „Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (в редакції від 05.10.2006 року), то суд розцінює дану вимогу як підвищення розміру пенсії в порядку, встановленому частиною другою статті 42 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". При цьому, розміри всіх доплат, пенсій і компенсацій підвищуються Кабінетом Міністрів України відповідно до зміни індексу вартості життя і зростання мінімальної заробітної плати. Тобто, відповідач повинен враховувати зазначений припис Закону, при нарахуванні та виплаті належних позивачу пенсій.

Підлягає задоволенню і частина зобовязання відповідача здійснити виплату недоплаченої додаткової та державної пенсії позивачу за минулий час з 01.11.2006 року. При цьому суд вважає необхідним покласти таке зобовязання на відповідача з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по день винесення рішення по справі, оскільки з 22.05.2008 року було прийнято рішення Конституційного Суду України по справі № 10-рп/2008, яким фактично була поновлена дія ст.ст. 50 та 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Керуючись ст. 8, 19, 22, 46, 55, 64, 95, 124, 152 Конституції України, ст.ст. 49, 50, 54 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", ст. 28 ЗУ " Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", ст.ст. 6-14, 71, 159-163, 167, 183-2, 186 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання відмови у перерахунку додаткової та державної пенсії незаконною, зобовязанні здійснити перерахунок призначеної додаткової пенсії за віком та нарахування державної пенсії у відповідності до Закону України «Про статус та і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» задовольнити.

Визнати відмову управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області у перерахунку додаткової та державної пенсії ОСОБА_1 незаконною.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області здійснювати перерахунок призначеної ОСОБА_1 додаткової пенсії у розмірі 50 відсотків мінімальної пенсії за віком та здійснювати нарахування державної пенсії у відповідності до ст.. 54 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи у розмірі шести мінімальних пенсій за віком, починаючи з 01 вересня 2010 року по термін дії довідки МСЕК серії 10 ААА №033580 виданої 26 серпня 2010 року.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області здійснювати подальше коригування додаткової та державної пенсії, призначеної ОСОБА_1, у відповідності до вимог ст.. 67 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобовязати управління Пенсійного фонду України у Томаківському районі Дніпропетровської області здійснити виплату недоплаченої додаткової та державної пенсії з урахуванням здійснених виплат ОСОБА_1 з 01 листопада 2006 року по 31 грудня 2007 року і з 22 травня 2008 року по 22 квітня 2011 року.

Згідно п. 8 ч. 6 ст. 183-2 КАС України постанова підлягає негайному виконанню.

Постанова суду за результатами скороченого провадження може бути оскаржена сторонами, або іншими особами у звязку з тим, що суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обовязки, шляхом подачі апеляційної скарги до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 КАС України, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Якщо суб'єкта владних повноважень у випадках та порядку, передбачених частиною четвертою статті 167 КАС України, було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо в суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Суддя : А. П. Тетеревятников