Справа № 758/14651/17
Суддя: Супрун Г. Б.
Дата ухвалення: 2018-04-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б.,

за участю секретаря судового засідання - Солошенко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду про визнання дій ПФУ протиправними, посилаючись на те, що 23.08.2017 року нею було подано заяву про переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до ст. 37. Закону України «Про державну службу», тобто на пенсію, яку отримував її чоловік ОСОБА_2 по день смерті, який працював на державній службі ( в Міністерстві будівництва, підприємств важкої індустрії, Управлінні організації праці та заробітної плати Міністерства промисловості будівельних кадрів України, начальник та заступник начальника Управління труда Республіканського державного об»єднання по агропромисловому будівництву «Украгробуд»). Проте, листом від 04.09.2017 року їй було відмовлено у переведенні на пенсію по втраті годувальника. Відмова мотивована тим, що вона не має права на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника за правилами ст. 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 16.12.1993 року. Такі дії відповідача позивач вважає неправомірними, у зв'язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачем неправомірно було відмовлено позивачу в переведенні на пенсію по втраті годувальника на підставі положень ст. 37 Закону України «Про державну службу». Просив позовні вимоги задовольнити з викладених у позові підстав.

Представник відповідача проти заявлених вимог заперечувала, з тих підстав, що відповідно до вимог Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, який втратив свою чинність 01.05.2016 року, крім ст. 37 цього Закону, на пенсію державних службовців мають право розраховувати тільки особи, зазначені в п.10, п.12 ст. 37 вказаного Закону. Пенсії по інвалідності та у разі втрати годувальника, а також пенсії державним службовцям, які не мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України «Про державну службу» призначаються за нормами Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням.

Чоловік позивача - ОСОБА_2, який отримував пенсію з 2001р. відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач перебувала на утриманні чоловіка, що підтверджується довідкою КП «Центральний Подільського району м.Києва» від 16.08.2017р.

23.08.2017 року позивач звернулась до Управління пенсійного форду України в Подільському районі з заявою про переведення на пенсію у зв'язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 закону України «Про державну службу» .

04.09.2017 року Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було надано відповідь за № 49500/04 про відмову у переведенні на пенсію по втраті годувальника , посилаючись на положення ст. 37 Закону України «Про державну службу»

Спірні правовідносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі - Закон №1058-IV) та Законом України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ).

За правилами частини першої ст.10 Закону №1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до частини першої ст.36 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Частиною третьої вказаної статті передбачено, що до членів сім'ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім'ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв'язку з втратою годувальника.

За правилами частини першої статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім'ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім'ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Згідно із частиною третьої ст.45 Закону №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Як свідчать матеріали справи, позивач звернулась до відповідача із заявою про переведення призначеної пенсії згідно Закону №1058-IV на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до Закону №3723-ХІІ, оскільки її чоловік отримував пенсійне забезпечення відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Однак, з 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» №889-VІІІ від 10.12.2015 (надалі - Закон №889-VІІІ).

У зв'язку з набранням чинності Закону №889-VІІІ, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон №3723-VIII, крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII.

За правилами пункту 10 і 12 розділу XI Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., №52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Крім того, частиною тринадцятою статті 37 Закону №3723-VIII у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім'ї - 90 відсотків. До непрацездатних членів сім'ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Проте, з набранням чинності Законом №889-VIII з 01.05.2016, можливість застосування ст. 37 Закону №3723-VIII, якою урегульовано питання пенсійного забезпечення державних службовців зазначених в пунктах 10 і 12 розділу ХI Закону №889-VIII щодо переведення на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про державну службу" відсутня.

Отже, на день смерті чоловіка позивача вже не діяв Закон «Про державну службу» у редакції від 16.12.1993р № 3723-ХІІ, а саме ст.37 цього Закону. А тому відмова відповідача є обґрунтованою, не було правових підстав для здійснення такого переведення, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 37 Закону України «Про державну службу», ст.ст. 10, 11, 70, 159, 162, 167 КАС України, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів до Київського апеляційного адміністративного суду через Подільський районний суд м.Києва.

Якщо було оголошено вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну не було подано.

Суддя Г. Б. Супрун