Справа № 826/15310/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2018 року 09:20 № 826/15310/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до 1. Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

у Публічного акціонерного товариства

"Банк "Фінанси та Кредит" Чернявської О.С.

2. Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

про зобов'язання вчинити дії,

представники позивача - ОСОБА_3;

сторін: відповідача-1 - Галдецька Ю.В.;

відповідача-2 - не прибув.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1.) звернулася до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_2 (надалі - відповідач-1 або Уповноважена особа фонду) та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (по тексту - відповідач-2 або Фонд або повне найменування), в якому просить суд:

- зобов'язати уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_2 включити ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із зазначенням суми виплати, а саме, 172 809,23 грн (сто сімдесят дві тисячі вісімсот дев'ять гривень 23 копійки);

- зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із зазначенням суми до виплати, а саме, 172 809,23 грн (сто сімдесят дві тисячі вісімсот дев'ять гривень 23 копійки).

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що сума частки вкладу, яка належить ОСОБА_1 відповідно до договору відступлення вимоги складає 172 809,23 грн. Таким чином, відповідна сума частки вкладу, яка підпадає під положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", становить менше ніж гарантована сума виплати, а тому позивач, як особа, яка має право вимоги частки депозитного вкладу, повинен був бути включеним до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. За переконанням позивача, бездіяльність Уповноваженої особи фонду з не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, є протиправною.

В наданих до суду запереченнях на позов відповідач-1 зауважив, що відповідно до виписки по особовому рахунку за період з 10.11.2014 по 17.07.2017 року вбачається, що рахунок відкрито на ім'я ОСОБА_5, а не на ім'я ОСОБА_1, доказів щодо зміни власника саме рахунків, на яких розміщені грошові кошти у сумі 7 918,00 доларів США, позивачем надано не було. Таким чином, твердження позивача, що після укладення договору про відступлення права вимоги від 03.09.2015 року ОСОБА_6 набула статусу вкладника в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», є безпідставними. Як зауважує відповідач-1, ОСОБА_5 звернулася до банку з кредиторською вимогою від 04.01.2016 про визнання її кредитором. На підставі зазначеної кредиторської вимоги ОСОБА_5 було включено до реєстру вимог кредиторів банку у четверту чергу, що підтверджується довідкою від 25.07.2017 за вих. № 3-131100/4392 та виписками по особовому рахунку за період з 10.11.2014 по 17.07.2017. Відтак, вкладник ОСОБА_5 не відступила своє право вимоги по договору - заяві № 300131/130036/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті, а використала своє право самостійно, шляхом включення суми вкладу по договору банківського вкладу до реєстру вимог кредиторів AT «БАНК «ФІНАНСИ ТА КРЕДИТ». Відповідач-1 стверджує, що дії Уповноваженої особи фонду є правомірними.

У своїх запереченнях на позов відповідач-2 вказав, що відповідно до приписів Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" у Фонду не виникало обов'язку перед позивачем, і тому права позивача не могли бути порушені Фондом.

Ухвалами Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.10.2016 (суддя Арсірій Р.О.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/15310/16 та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 11.10.2017 № 7534 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23.10.2017 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду у судове засідання.

В судовому засіданні 19.12.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач-1 проти позову заперечив.

Разом з цим, представники позивача та відповідача-1 звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, приймаючи до уваги, що відповідача-2 було належним чином повідомлено про дату, час місце судового розгляду, однак останній в судове засідання не прибув, судом, відповідно до ч. 3 ст. 194 Кодексу адміністративного судочинства України, ухвалено перейти до стадії письмового провадження.

В частині наявного в матеріалах справи клопотання б/н від 24.07.2017 «Про закриття провадження в адміністративній справі» відповідача-1, суд відмічає, що воно по суті судом не розглядалося, зокрема, з огляду на відкликання в судовому засіданні 20.11.2017 відповідного клопотання з боку представника Уповноваженої особи фонду.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

10 листопада 2014 року між ОСОБА_5, як Вкладником, та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», як Банком, укладено договір-заяву № 300131/130036/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Пенсійний» на 370 днів в іноземній валюті (по тексту - Договір).

За п. 1 Договору вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок № НОМЕР_2.

На виконання умов Договору ОСОБА_5 було внесено вклад у розмірі 7 255,88 доларів США, що підтверджується випискою по особовому рахунку за 10.11.2014.

Також, 03 вересня 2015 року між ОСОБА_5, як Первісним вкладником, та позивачем, як Новим вкладником, укладено договір про відступлення права вимоги (в тексті - Договір відступлення), відповідно до якого позивач приймає право вимоги до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» щодо повернення останнім частини вкладу у розмірі 7 918,00 доларів США, що становить 172 809,23 грн.

Поряд з цим, 17.09.2015 ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" віднесено Національним банком України (далі - НБ України) до категорії неплатоспроможних згідно постанови Правління НБ України від 17.09.2015 №612.

На підставі згаданої постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб цього ж дня прийнято рішення № 171 "Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень тимчасовому адміністратору банку". Згідно вказаного рішення у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" запроваджено тимчасову адміністрацію, призначено уповноважену особу Фонду Чернявську О.С. та делеговано останній всі повноваження тимчасового адміністратора банку, строком на три місяці з 18.09.2015 по 17.12.2015 включно.

Згодом, відповідно до постанови НБ України від 17.12.2015 № 898 "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит", виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 № 230 "Про початок процедури ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" та делегування повноважень ліквідатора банку".

Публікація відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відбулася 23.12.2015 в газеті "Голос Україна" № 242 (6246), про що також було зазначено на сайті Фонду (www.fg.gov.ua).

Відповідно до матеріалів справи, в березні 2016 року позивачем на адресу Уповноваженої особи фонду сформовано та надіслано повідомлення-заяву, в якій висвітлено інформацію про укладення Договору відступлення, а також ОСОБА_1 викладені вимоги щодо включення її, за обставин набуття нею права на частину вкладу згідно Договору відступлення, до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Як зазначає позивач, протиправною є бездіяльність відповідача-1 щодо не включення ОСОБА_1 до списків вкладників. Остання звертає увагу, що у Загальному реєстрі вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування вкладів відсутнє відшкодування за вкладом ОСОБА_1 у межах гарантованої суми відшкодування за Договором відступлення в сумі 172 809,23 грн. За таких обставин, не отримавши гарантованого відшкодування за вкладом в межах суми 200 000,00 грн., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України, щодо повноважень та функцій Фонду відносно виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» № 4452 -VІ (надалі - Закон або Закон № 4452 -VІ).

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000, 00 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

При цьому, порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, визначений статтею 27 Закону № 4452-VI.

Так, згідно з ч.ч. 1-3, 5 ст. 27 Закону, уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Уповноважена особа Фонду зазначає у переліку вкладників суму відшкодування для кожного вкладника. Протягом трьох робочих днів (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - протягом 20 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників. Фонд публікує оголошення про відшкодування коштів вкладникам у газетах «Урядовий кур'єр» або «Голос України» та на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет не пізніше ніж через сім днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14 (надалі - Положення № 14), уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду (додаток 8), із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню (далі - Перелік). Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Визначений у Переліку залишок гарантованої суми надається з урахуванням розрахункових сум, сплачених вкладнику протягом дії тимчасової адміністрації у неплатоспроможному банку. Якщо вкладник не отримав свої вклади у межах граничного розміру суми відшкодування протягом дії тимчасової адміністрації за рахунок цільової позики Фонду, така сума відшкодування включається до Переліку.

Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. На підставі рішення виконавчої дирекції за розпорядженням директора-розпорядника Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів (здійснює перерахування гарантованої суми за Загальним Реєстром, передачу Загального Реєстру банку-агенту) не пізніше семи днів з дня прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку (п.п. 2, 4, 6 розділу IV Положення № 14).

Пунктами 3, 4 частини 1 статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено зміст понять «вклад» та «вкладник». Зокрема, визначено, що вкладом є кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти. Вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

У відповідності до ст.ст. 514, 515 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інакше не встановлено договором чи законом. Зміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Згідно ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.

Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунка клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Із аналізу наведених норм вбачається, що за договором банківського рахунка грошове зобов'язання банку перед клієнтом (власником рахунка) в межах коштів, розміщених на рахунку, може виникнути лише після направлення розпорядження клієнта на відповідну грошову суму.

Аналогічний висновок слідує з положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою правління НБУ від 12 листопада 2003 року № 492, пунктом 1.8 якої передбачено, що банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського рахунку поточні рахунки, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки.

Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України.

Вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей, що передаються клієнтом в управління на встановлений строк або без зазначення такого строку під визначений процент (дохід) і підлягають поверненню клієнту відповідно до законодавства України та умов договору.

Тобто, поточні рахунки відкриваються на конкретну особу за умови надання відповідних документів. Можливості зміни власника рахунка Інструкцією № 492 не передбачено.

Разом з тим, вимоги щодо формування банками бази даних про вкладників, накопичення та збереження банками інформації про вкладників, підстави внесення змін, а також порядок ведення Фондом узагальненої бази даних про вкладників передбачено «Правилами формування та ведення баз даних про вкладників», затвердженої Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 3 від 09.07.2012 р.

Так, відповідно до п.п. 1, 2 Глави ІІ «Правил формування та ведення баз даних про вкладників», передбачено, що база даних складається з інформації про вкладників, яка введена до цієї бази відповідно до укладених з банком договорів банківського вкладу та банківського рахунку. Дані про вкладника мають бути введені до бази даних в день укладення з вкладником договору та відкриття відповідного рахунку.

У базі даних зазначаються такі дані про вкладника: прізвище, ім'я та по батькові (за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків, серія і номер паспорту (або іншого документа, що посвідчує особу), дата видачі та орган, що його видав; місце проживання або місце перебування фізичної особи, дату укладення договору; дата закінчення строку дії договору; номер договору з вкладником; номер рахунку, на якому обліковується вклад (п. 2 Глави ІІІ вказаного Положення).

Вказаними правилами не передбачено порядок та підстави внесення до переліку вкладників будь-яких нових кредиторів за договорами про відступлення права вимоги.

При цьому, згідно з наявної в матеріалах справи довідки АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 3-071313/8140 від 18.12.2017 випливає, що відповідний рахунок за Договором відкритий на ім'я ОСОБА_5, а не на позивача. Питання зміни власника рахунку по Договору в повідомленні-заяві від 31.03.2016 також не зачіпалося і не ставилося. Про відповідну зміну власника рахунку № НОМЕР_2 не слідує і з довідки № 3-071313/8139 від 18.12.2017, яка, поряд з цим, свідчить про отримання позивачем гарантованої суми відшкодування в розмірі 22 353,33 грн. згідно інших рахунків.

За таких обставин, доказів зміни власника рахунку № НОМЕР_2, на якому розміщені грошові кошти згідно Договору, позивачем до суду не надано.

Відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 р. №22, списання (перерахування) коштів з рахунку одного клієнта на рахунок іншого клієнта здійснюється обслуговуючим банком на підставі платіжного доручення платника - власника рахунку. Однак, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні розрахункові документи банку (платіжні доручення) на перерахування грошових коштів в частині, яку було відступлено ОСОБА_5 на користь позивача.

Таким чином, виходячи з системного аналізу зазначених вище норм та фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що позивач не є вкладником ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за Договором відступлення в розумінні Закону № 4452-VI, а відтак гарантії, визначені ст. 26 Закону № 4452-VI, на нього поширені бути не можуть.

В той же час, суд також зазначає, що задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в іншому порядку - у порядку черговості, визначеної статтею 52 Закону № 4452-VI, за рахунок коштів, одержаних у результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку.

Окремо суд відмічає, що в січні 2016 року ОСОБА_5 звернулася до Банку з кредиторською вимогою б/н від 04.01.2016 «Про визнання її кредитором на суму всіх належних коштів».

Як слідує з матеріалів справи, на підставі зазначеної кредиторської вимоги, ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) було включено до реєстру вимог кредиторів Банку четвертої черги на суму 379 573,03 грн., що підтверджується довідкою вих. № 3-131100/4392 від 25.07.2017.

Зі змісту наданої суду довідки № 3-071313/8140 від 18.12.2017 видно, що ОСОБА_5 включено до Загального реєстру вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. З вказаної довідки видно, зокрема, що станом на 17.09.2015 по Договору обліковувалися кошти на рахунку № НОМЕР_2 в розмірі 7 918,82 доларів США, що становило 173 679,52 грн. Надалі, 06.11.2015 ОСОБА_5 отримано гарантовану суму відшкодування в розмірі 200 000,00 грн., що, по-перше, свідчить про використання нею самостійно свого права щодо отримання належних їй коштів за рахунок Фонду, а по-друге, як наслідок, з урахуванням при цьому незмінності власника рахунку № НОМЕР_2, про відсутність у позивача права на відшкодування коштів згідно Договору відступлення за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачами доведено відсутність протиправності дій з свого боку щодо не включення позивача до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» згідно Договору відступлення за рахунок Фонду.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами не було допущено протиправної бездіяльності щодо не включення позивача до списку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за рахунок Фонду згідно Договору відступлення, у зв'язку із чим, необґрунтованими є вимоги позивача щодо зобов'язання Уповноваженої особи фонду включити позивача до переліку вкладників для здійснення виплат за рахунок коштів Фонду, та, відповідно, недоведеними є похідні вимоги про зобов'язання Фонду включити ОСОБА_1 до загального реєстру вкладників.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко