Справа № 806/574/18
Суддя: Романченко Євген Юрійович
Дата ухвалення: 2018-04-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2018 року м.Житомир справа № 806/574/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Романченка Є.Ю.,

секретар судового засідання Біляченко Д.О.,

за участю: позивача - ОСОБА_1, представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Публічне акціонерне товариство "Головинський граніт" та Державне підприємство "Головинський кар'єр" про визнання дій неправомірними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив визнати рішення Житомирського обєднання управлінням Пенсійного фонду України стосовно відмови йому у призначенні пільгової пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку незаконним, скасувати рішення відповідача та зобовязати призначити ОСОБА_1 пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку. В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 указував, що прийняте рішення суперечить законодавству про пенсійне забезпечення і позбавляє його права відповідно до статті 46 Конституції України на соціальний захист, оскільки він має стаж більше 5 років на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_4 України, і за результатами атестації робочих місць, що дає мені право на зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування": - чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи. При цьому вказував, що довідками ДП «Головинський карєр» підтверджено його трудовий стаж для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання на 06.03.18. В судовому засіданні оголошено перерву, з подальшим продовженням до 24 квітня 2018 р.

Під час судового розгляду справи судом постановлено протокольну ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання від 21.03.18, про залучення Публічного акціонерного товариства "Головинський граніт" та Державного підприємства "Головинський кар'єр" до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на мотиви письмового відзиву.

У відзиві відповідачем зазначено, що рішенням Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22 серпня 2017 року позивачу відмовлено у призначенні пенсії через відсутність необхідного пільгового стажу роботи не менше 10 років. При цьому вказано, що підстави для зарахування до пільгового стажу періодів роботи відповідно до довідок, які видані Державним підприємством "Головинський кар'єр" немає, позаяк останнє не являється правонаступником Головинського кар'єру обласного виробничого об'єднання Житомирнерудпром, на якому ОСОБА_1 працював з 1984 року. За наведених обставин, відповідач вважає, що їх дії щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 є правомірними та вмотивованими.

Представник третьої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні адміністративного позову, з підстав наведених у письмовому відзиві. Вказав, що дії Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови в призначенні пенсії ОСОБА_1 є правомірними та вмотивованими.

Представники третіх осіб - Публічне акціонерне товариство "Головинський граніт" та Державне підприємство "Головинський кар'єр", у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Від представника ПАТ "Головинський граніт" надійшла заява із документами, які свідчать, що правонаступником всіх прав колишнього ДП "Головинський кар'єр" є ПАТ "Головинський граніт". Одночасно представник просив розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши усні пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Установлено, що 24 травня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". До заяви позивачем додано, зокрема, три довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, видані Державним підприємством "Головинський кар'єр".

Так, у довідках від 19.05.2017 указано, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в ДП «Головинський кар'єр» на посаді коваль ручного кування у періоди з 29.10.1984 по 30.11.1986, з 12.09.1988 по 04.05.1990, з 06.07.1990 до 02.08.1993.

22 серпня 2017 року Житомирським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення, яким ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком відповідно до пункту а ст.13 Закону України Про пенсійне забезпечення, у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 10 років.

Про вказане рішення позивача повідомлено листом Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.09.2017 за № 14020/05.

При цьому в листі зазначено, що про відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 29.10.1984 по 30.11.1986, з 12.09.1988 по 04.05.1990, з 06.07.1990 по 02.08.1993 відповідно до довідок від 19.05.2017 № 1 (в кількості 6 шт.) виданих Державним підприємство "Головинський кар'єр, оскільки Державне підприємство Головинський кар'єр, яке не являється правонаступником попередніх підприємств, зокрема Головинського кар'єру обласного виробничого об'єднання Житомирнерудпром, на якому працював позивач з 1984 року.

29.11.17 ОСОБА_1 на рішення відповідача направлено скаргу до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Скаргу, розглянуто Головним управління Пенсійного фонду України відповідно до Закону України "Про звернення громадян", про що направлено позивачу лист від 14.12.2017 № 3547/О-11.

Вважаючи, що рішення відповідача про відмову у призначенні пільгової пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку є протиправним, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, судом ураховано наступне.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі п. 6 ст. 92 Конституції України, виключно законами України визначаються зокрема, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 46 Основного Закону визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст. 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон), право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Абзацом першим пункту "а" статті 13 Закону визначено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_4 України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

У відповідності до абз. 4 пункту "а" статті 13 Закону працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування": чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи; жінкам - на 1 рік 4 місяці за кожний повний рік такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

У статті 62 Закону закріплено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України.

Атестація робочих місць за умовами праці проводиться згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 1 серпня 1992 р. N 442, та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01.09.92 р. N 41.

Згідно з п. 1 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 1 серпня 1992 р. N 442, атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров'я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 1 серпня 1992 р. N 442, та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.92 р. N 41, основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах. Результати атестації за умовами праці є основою для вирішення питань надання пенсій за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення", інших пільг та компенсацій, а також розроблення і реалізації організаційних, технічних, економічних та соціальних заходів колективного договору щодо поліпшення умов трудової діяльності.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Водночас суд ураховує, що Верховний Суд України у постановах від 10 березня 2015 року (справа № 21-51а15), від 10 вересня 2013 рок (справа № 21-183а13), від 02 грудня 2015 року (справа № 21-1329а15), від 12 квітня 2016 (справа № 21-6501а15), а також Верховний Суд у постановах від 23 січня 2018 року (справа № 732/2003/14) та від 30 січня 2018 року (справа № 506/384/17) висловлювали правову позицію стосовно відсутності законних підстав для призначення пенсії на пільгових умовах з огляду на відсутність результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Відповідно до п. 3 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Якщо ж атестація з 21.08.92 не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21.08.97, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21.08.92 включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось (п. 4.5 згаданого Порядку).

Згідно зі п. 4.2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 р. N 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 1 грудня 2005 р. за N 1451/11731, результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника.

Пунктом 10 вказаного Порядку визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 12.08.93 N 637.

У пункті 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній", затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України від 12 серпня 1993 р. N 637 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), указано, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

У відповідності до ст. 7 Закону, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію.

Статтею 80 Закону визначено, що заява про призначення пенсії працюючим подається за місцем роботи, а непрацюючим - до зазначених у статті 81 цього Закону органів за місцем проживання заявника.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 82 Закону, документи про призначення пенсій розглядаються органом, що призначає пенсії (стаття 81), не пізніше 10 днів з дня їх надходження. Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причин відмови та порядку оскарження орган, що призначає пенсії, видає або надсилає підприємству, організації або заявникові не пізніше 5 днів після винесення відповідного рішення.

В контексті наведеного суд відмічає, що позивачем до Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області 24 травня 2017 року разом із заявою про призначення пенсії було подано: трудову книжку із записами про те, що він у період з 29.10.1984 до 24.04.1996 працював на посаді коваля в Головинському карєрі обласного виробничого обєднання «Житомирнерудпром»; довідки ДП «Головинський кар'єр» від 19.05.2017 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній; довідки ДП «Головинський кар'єр» про заробітну плату для обчислення пенсії.

При цьому суд наголошує, що уточнюючі довідки підприємств необхідні для підтвердження спеціального трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці, що є основним документом щодо стажу особи, відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

У оскаржуваному рішенні відповідача відсутні будь-які посилання щодо невідповідності даних, зазначених у трудовій книжці позивача, помилок у їх оформленні. У призначенні пенсії відмовлено у звязку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи не менше 10 років без наведення аргументів прийняття такого рішення.

Також рішення не містить висновків відповідача щодо не можливості призначення позивачу пенсії за віком з урахуванням приписів абз. 4 пункту "а" статті 13 Закону (передбачає право на пропорційне зниження пенсійного віку).

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 22 серпня 2017 року критеріям правомірності, встановлених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, не відповідає.

Щодо посилань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області під час судового розгляду справи та у листі від 05.09.17 на відсутність підстав для зарахування до пільгового стажу періодів роботи відповідно до довідок від 19.05.2017, виданих Державним підприємством «Головинський карєр», то суд зазначає таке.

Дійсно, судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що Державне підприємство «Головинський кар'єр» є державним унітарним підприємством, утвореним наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Житомирській області у 2016 році та не є правонаступником Головинського карєру обласного виробничого обєднання «Житомирнерудпром». Правонаступником Головинського карєру обласного виробничого обєднання «Житомирнерудпром», яке реорганізовано в Закрите акціонерне товариство «Головинський кар'єр «Граніт», як на час звернення позивача до відповідача, так і на час розгляду справи в суді є Публічне акціонерне товариство «Головинський граніт».

Однак, відповідно до п. 4.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року N 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 р. за № 1566/11846 (надалі Порядок № 22-1), орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Пунктом 4.2 Порядку № 22-1 визначено, що при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

4) видає пам'ятку пенсіонеру (додаток 3), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Згідно зі п. 4.3 Порядку № 22-1, не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Отож, із змісту наведених норм слідує, що при прийнятті від позивача заяви про призначення пільгової пенсії відповідач зобов'язаний перевірити правильність оформлення заяви, а у разі якщо документи подані у неповному обсязі або за невстановленою формою, відповідач повинен був внести для позивача вимогу про дооформлення або подання у тримісячний строк необхідних документів.

Втім, відповідачем ані під час прийняття заяви та документів, ані після отримання довідки звірки Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 18.07.17, в якій зазначено дійсного правонаступника Головинського кар'єру обласного виробничого об'єднання «Житомирнерудпром», позивачу вимогу про дооформлення або подання у тримісячний строк необхідних документів, зокрема довідок про підтвердження наявного трудового стажу, виданих правонаступником, направлено не було.

За наведених обставин, суд вважає, що відповідач не забезпечив належного розгляду заяви позивача від 24 травня 2017 року про призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання протиправним і скасування рішення Житомирського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про відмову в призначенні йому пільгової пенсії за віком є такою, що підлягає до задоволення.

Стосовно вимоги позивача щодо зобов'язання призначити йому пільгову пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В Рекомендації Комітету ОСОБА_4 Європи N R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, зазначено, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобовязати відповідача - субєкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право субєкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобовязує субєкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності субєкта владних повноважень протиправною та зобовязання вчинити певні дії.

Тобто, спосіб захисту має враховувати суть правопорушення, допущеного суб'єктом владних повноважень - відповідачем.

До дискреційних повноважень Пенсійного фонду України віднесено згідно із законом здійснювати обрахування загального та спеціального трудового стажу громадян.

Таким чином, суд вважає за доцільне, з метою ефективного захисту прав позивача, вийти за межі позовних вимог та, у відповідності до ч.2 ст.9 КАС України, зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З огляду на викладене, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково.

В силу приписів ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, сплачений позивачем судовий збір у сумі 704,80 грн необхідно відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 139, 242-246, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 22.08.2017 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Зобов'язати Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 55, ідентифікаційний номер 40380333) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (10001, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду викладених у даному рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (10003, м.Житомир, вул. Перемоги, 55, ідентифікаційний номер 40380333) на користь ОСОБА_1 (10001, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Є.Ю. Романченко

Повне судове рішення складене 03 травня 2018 року