Справа № 813/1452/18
Суддя: Гулкевич Ірена Зіновіївна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/1452/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гулкевич І.З. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Львівській області до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

встановив:

Головне управління Держпродспоживслужби у Львівській області (далі - ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області) звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з позовною заявою до фізичної-особи підприємця ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1Б.) про стягнення штрафу в розмірі 2550 грн. за порушення законодавства про рекламу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за порушення законодавства про рекламу на відповідача накладено штраф у сумі 2550 грн. відповідно до рішення №0354 від 05.12.2017. Відповідач добровільно штраф не сплатив, тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної суми штрафу.

Представник відповідача подав відзив на адміністративний позов, позовні вимоги заперечує. В обгрунтування заперечень зазначив, що він не є власником тимчасової споруди , що знаходиться на вул. Володимира Великого,111 і не має речових прав на МАФ на який встановлено рекламу. Також зазначив, що він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду засідання про порушення законодавства про рекламу, відповідно не мав можливості захисти свої законні права. Додатково зазначив, що позивачем порушено строк звернення до суду на підставі абзацу 2 ч.2 ст.112 КАСУ.

Представник позивача подав відповідь на відзив. Зазначив, що посилання відповідача на відсутність речових прав на МАФ, розташований на вул. В.Великого,111 і на якому розміщена рекламна конструкція є недоречним, оскільки Законом України «Про рекламу», визначено поняття зовнішньої реклами. Також стверджує, що відповідача було належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи про порушення законодавства про рекламу, оскільки лист-повідомлення надсилався рекомендованим листом. Відповідно позивач вважає, що моментом звернення субєкта владних повноважень до суду слід обчислювати з дня вручення субєкту господарювання рішення про накладення штрафу або відмови від отримання такого рішення.

На підставі ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

19.09.2017 Департамент економічного розвитку Львівської міської ради виставлено вимогу ФОП ОСОБА_1, № 23/Р-12-2910., в якій було запропоновано усунути порушення до 28.09.2017 року.

11.10.2017 Департамент економічного розвитку Львівської міської ради звернувся до ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області з поданням № 23/Р-12-3248 про порушення Закону України Про рекламу ФОП ОСОБА_2 а саме: порушено вимоги частини першої статті 16 Закону України Про рекламу - самовільно встановлено спеціальну конструкцію зовнішньої реклами, на рекламоносій на фасаді будинку, по вул. Володимира Великого, 111.

13.11.2017 головним спеціалістом відділу контролю за рекламою та дотриманням антитютюнового законодавства ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол № 0451 про порушення законодавства про рекламу.

14.11.2017 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області виставлено позивачу вимогу № 7-1-13/7019 про надання належним чином завірених копій документів, що мають відношення до справи та письмових пояснень по факту вчинення порушення законодавства про рекламу.

05.12.2017 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області прийнято рішення № 0354 про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу.

14.12.2017, ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області складено протокол засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу № 0299.

26.12.2017 ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області прийняло рішення № 0324 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу, згідно з яким вирішено за самовільне розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті без дозволу місцевого самоврядування на ФОП ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 2550 грн. Це рішення рекомендованим листом від 27.12.2017 № 7-1-13/8755 позивач надіслав відповідачу для виконання.

У зв'язку із несплатою відповідачем добровільно штрафу, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади рекламної діяльності в Україні, регулювання відносин, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження, розміщення та споживання реклами визначаються відповідно до Закону України Про рекламу.

Процедура та порядок здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу у сфері захисту прав споживачів реклами встановлені Законом України Про рекламу та Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.04 року №693.

Згідно ч.1 ст.2 Закону України Про рекламу, цей Закон регулює відносини, повязані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України.

Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України Про рекламу, розміщення зовнішньої реклами у населених пунктах проводиться на підставі дозволів, що надаються виконавчими органами сільських, селищних, міських рад, а поза межами населених пунктів - на підставі дозволів, що надаються обласними державними адміністраціями, а на території Автономної Республіки Крим - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, в порядку, встановленому цими органами на підставі типових правил (2067-2003-п), що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Під час видачі дозволів на розміщення зовнішньої реклами втручання у форму та зміст зовнішньої реклами забороняється.

Частинами 1 та 2 ст.26 Закону України Про рекламу визначено, що контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснює у межах своїх повноважень спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади у сфері захисту прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами. На вимогу органів державної влади, на які згідно із законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, рекламодавці, виробники та розповсюджувачі реклами зобовязані надавати документи, усні та/або письмові пояснення, відео- та звукозаписи, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ними повноважень щодо контролю.

Частиною 4 ст.27 Закону України Про рекламу передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержання законодавства про захист прав споживачів, за поданням державних органів, зазначених у статті 26 цього Закону, або самостійно у випадках, передбачених цією статтею, крім тих, які віднесено виключно до компетенції Антимонопольного комітету України та які регулюються законодавством з питань авторського права та суміжних прав, накладає штрафи у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, на: рекламодавців за вчинення дій,

передбачених пунктом 1 частини другої цієї статті, у розмірі пятикратної вартості розповсюдженої реклами; виробників реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 2 частини другої цієї статті, - у розмірі пятикратної вартості виготовлення реклами; розповсюджувачів реклами за вчинення дій, передбачених пунктом 3 частини другої цієї статті, - у розмірі пятикратної вартості розповсюдження реклами.

Повторне вчинення перелічених порушень протягом року тягне за собою накладення штрафу у подвійному від передбаченого за ці порушення розмірі.

Згідно ч.5 ст.27 Закону України Про рекламу, вартість розповсюдженої реклами визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості без урахування суми внесених (нарахованих) податків, зборів (обовязкових платежів), які встановлені Податковим кодексом України.

Відповідно до ч.6 ст.27 Закону України Про рекламу, за неподання або подання завідомо недостовірної інформації щодо вартості розповсюдженої реклами та/або виготовлення реклами та/або вартості розповсюдження реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених цим Законом повноважень, на рекламодавців, виробників реклами та розповсюджувачів реклами накладається штраф у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.7 ст.27 Закону України Про рекламу, у разі неможливості встановлення вартості реклами, розповсюдженої з порушенням вимог Закону України Про рекламу, на рекламодавців та розповсюджувачів реклами рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, накладається штраф у розмірі до 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.9 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року за №693, підставою для розгляду справи про порушення законодавства про рекламу є відповідний протокол, складений уповноваженою посадовою особою Держспожінспекції та її територіальних органів.

Згідно з п.11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, за наявності ознак порушення законодавства про рекламу приймається рішення про початок розгляду справи.

Відповідно до п.18 згаданого Порядку, за результатами розгляду справи приймається рішення, що оформляється у двох примірниках, один з яких залишається у Держспоживінспекції або її територіальному органі, другий - у 10-денний строк надсилається особі, стосовно якої було прийнято рішення, або видається її представникові під розписку.

Пунктом 20 Порядку передбачено, що сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства. Перевіркою відповідача встановлено порушення відповідачем вимог частини першої статті 16 Закону України Про рекламу, а саме - самовільне розповсюдження та розміщення зовнішньої реклами у населеному пункті без дозволу місцевого самоврядування.

ФОП ОСОБА_1, на вимогу ГУ Держпродспоживслужби у Львівській області, будь-яких документів, пояснень та іншої інформації щодо факту порушення нею законодавства про рекламу не подала, рішення позивача про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу № 0324 від 26.12.2017 у встановлений законом спосіб не оскаржив. Рішення про накладення штрафу скеровувалося відповідачу рекомендованою кореспонденцією.

Щодо посилань представника відповідача що відповідач не є власником тимчасової споруди , що знаходиться на вул. Володимира Великого,111 і не має речових прав на МАФ на який встановлено рекламу то такі судом не беруться до уваги, оскільки відповідно до ст.16 Закону України «Про рекламу» визначено, що зовнішня реклама це реклама, що розміщується на спеціальних і стаціонарних конструкціях-рекламоносіях, розташованих на відкритій місцевості, а також на зовнішніх поверхнях будинків, споруд, на елементах вуличного обладнання, над проїжджою частиною вулиць та доріг. Ідентифікація форми власності та власників будинків, споруд, елементів вуличного обладнання і доріг законодавством не вимагається.

Також представник відповідача стверджує, що відповідач не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду засідання про порушення законодавства про рекламу, відповідно не мав можливості захисти свої законні права, то така вимога також не береться судом до уваги, оскільки рекомендованим листом від 27.12.2017 № 7-1-13/8755 вищезазначене рішення було надіслано відповідачу.

Щодо твердження представника відповідача, що позивачем порушено строк звернення до суду на підставі абзацу 2 ч.2 ст.112 КАСУ, то таке також не підлягає до задоволенню, оскільки вказана стаття не містить строків звернення до адміністративного суду.

Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про накладення компетентним органом штрафу за порушення вимог Закону України Про рекламу у розмірі 2550 грн., рішення про накладення штрафу не оскаржувалося та у встановлені строки добровільному порядку не сплатила, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає до задоволення.

Відповідно до приписів статті 139 КАС України при задоволенні позову субєкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати субєкта владних повноважень, повязані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки позивач не надав доказів понесення судових витрат, повязаних із залученням свідків та проведенням експертиз, суд не має підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат у цій справі.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

позов задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 андрія Богдановича (79070, м. Львів, вул. Г.Хоткевича,18/111, код ЄДРПОУ НОМЕР_1) до державного бюджету штраф за порушення законодавства про рекламу в розмірі 2550 (дві тисячі пятсот пятдесят) гривень.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Суддя Гулкевич І.З.