Справа № 804/16577/15
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2018 року

Київ

справа №804/16577/15

адміністративне провадження №К/9901/17253/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 (судді Дурасова Ю.В., Лукманова О.М., Божко Л.А.)

у справі №804/16577/15

за позовом ОСОБА_2

до Кабінету Міністрів України, Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області (далі - ТУ ДСА)

третя особа Головне управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ДКС)

про визнання дій та бездіяльності протиправними, стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулась з позовом до Кабінету Міністрів України, ТУ ДСА, третя особа - ГУ ДКС, в якому, з урахуванням уточненого адміністративного позову від 01.02.2016, просила:

- стягнути з ТУ ДСА на її користь суму невиплаченого посадового окладу за період з 01.07.2015 по 31.12.2015 в розмірі 13 140 грн.;

- зобов'язати ГУ ДКС здійснити їй перерахунок та виплату належних надбавок і доплат до посадового окладу за період з 30.06.2015 по 31.12.2015, виходячи з розміру посадового окладу - 3 (три) мінімальних заробітних плат згідно статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VI (далі - Закон №2453-VI; у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 №192-VIII, далі - Закон №192-VIII).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 позов задоволено частково. Зобов'язано ТУ ДСА здійснити перерахунок та виплатити позивачу посадовий оклад у розмірі, визначеному згідно статтею 147 Закону №2453-VI (у редакції Закону №192-VIII) за період з 01.07.2015 по 31.12.2015. Зобов'язано ТУ ДСА здійснити перерахунок та виплатити позивачу належних їй надбавок і доплат до посадового окладу за період з 01.07.2015 по 31.12.2015, виходячи з розміру посадового окладу, визначеному згідно статті 147 Закону №2453-VI (у редакції Закону №192-VIII). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.06.2017 скасовано, в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та заперечень на неї

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає, що рішення суду апеляційної інстанції було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У письмовому запереченні на касаційну скаргу відповідач, посилаючись на те, що вимоги касаційної скарги є необґрунтованими, просить у задоволенні касаційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_2 з 23.07.2013 є державним службовцем, працює у апараті Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська на посаді секретаря судового засідання, яка віднесена до VІ категорії державних службовців (відповідно до редакції Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-XII; далі - Закон №3723-XII).

Згідно довідки ТУ ДСА №1590 від 15.09.2015 посадовий оклад позивача становив 1218 грн.

Позивач, вважаючи, що її посадовий оклад повинен становити з 30.06.2015 - 3 654 грн., а з 09.09.2015 по 31.12.2015 - 4 134 грн., а саме у розмірі 30 відсотків посадового окладу судді, звернулась з цим позовом до суду.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, заробітна плата позивача з 01.07.2015 по 31.12.2015 включно мала розраховуватись виходячи з посадового окладу, визначеного абзацом другим частини 1 статті 147 Закону №2453-VI (у редакції Закону №192-VIII). При цьому, суд, зокрема, виходив з того, що невиплата позивачеві заробітної плати у розмірі, гарантованому Законом у розумінні Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та за практикою Європейського Суду з прав людини, становить втручання у право позивача на мирне володіння майном.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлювались певні видатки з кредитування Державного бюджету України, зокрема, видатки на судову владу, при цьому вказані Закони не передбачали видатків на виконання приписів абзацу 2 частини першої статті 144 Закону №2453-VI (у редакції Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII від 14.10.2014; далі - Закон №1697-VII) та абзацу 2 частини 1 статті 147 в редакції з 28.03.2015. Таким чином, ТУ ДСА як розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати працівників апарату суду поза межами видатків державного бюджету на оплату праці таких працівників у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Суд погоджується з зазначеними висновком суду апеляційної інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

26.10.2014 набрав чинності Закон №1697-VII, яким внесено зміни до статті 144 Закону №2453-VІ, зокрема, передбачено, що розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду, посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Абзацом другим підпункту 1 і абзацом третім підпункту 2 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, привести свої нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом та у двомісячний строк з дня, наступного за днем опублікування цього Закону, внести на розгляд Верховної Ради України пропозиції щодо приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом, у тому числі з метою забезпечення збільшення видатків Державного бюджету України на оплату праці працівників апаратів судів та встановлення їм посадових окладів у розмірі, не меншому за передбачені Законом №2453-VІ.

З 28.03.2015 Законом №192-VІІІ затверджено нову редакцію Закону №2453-VІ, у статті 147 якого встановлено, що розмір заробітної плати працівників апаратів судів, ДСА, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, Національної школи суддів України, їхнє побутове забезпечення і рівень соціального захисту визначаються законом і не можуть бути меншими, ніж у відповідних категорій державних службовців органів законодавчої та виконавчої влади. При цьому розмір посадового окладу працівника апарату суду, посада якого віднесена до шостої категорії посад державних службовців, установлюється в розмірі 30 відсотків посадового окладу судді місцевого суду. Посадові оклади працівників апарату суду, посади яких віднесені до кожної наступної категорії посад державних службовців, установлюються з коефіцієнтом 1,3 пропорційно посадовим окладам працівників апарату суду, посади яких віднесені до попередньої категорії посад державних службовців.

Підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ Кабінет Міністрів України зобов'язано у тримісячний строк з дня набрання чинності цим Законом привести свої нормативно-правові акти у відповідність із зазначеним Законом.

Наведене узгоджується з положеннями частин сьомою та восьмою статті 33 Закону України від 16.12.1993 №3723-XII «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №3723-XII), згідно з якими умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України. Джерелом формування фонду оплати праці державних службовців є Державний бюджет України та інші джерела, визначені для цієї мети положеннями про органи державної виконавчої влади, затвердженими указами Президента України та постановами Кабінету Міністрів України.

Аналогічні положення закріплено також частиною другою статті 8 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 №108/95-ВР (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон №108/95-ВР), яка передбачає, що умови та розміри оплати праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Оплата праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законодавчих та інших нормативних актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів у межах бюджетних асигнувань та інших позабюджетних доходів. Обсяги витрат на оплату праці працівників установ та організацій, що фінансуються з бюджету, затверджуються одночасно з бюджетом (статті 13 Закону №108/95-ВР).

За правилами статті 142 Закону №2453-VІ (у редакції, чинній до 28.03.2015) фінансування всіх судів в Україні здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює, зокрема, ДСА України. Суди загальної юрисдикції фінансуються згідно з кошторисами і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України (стаття 143 Закону №2453-VІ).

Аналогічні правила закріплені і у статтях 145, 146 Закону №2453-VІ у редакції, чинній з 28.03.2015.

З 01.01.2015 пунктом 9 Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» визначено, що норми і положення, зокрема, частини першої статті 144 Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного та місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування, а з 13.03.2015 установлено, що норми і положення Закону №2453-VІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

На час виникнення спірних відносин схема посадових окладів працівників апарату суду була закріплена Постановою №268 зокрема, її Додатком №47, який залишався незмінним до 09.09.2015.

Отже, Кабінет Міністрів України покладені на нього абзацом другим підпункту 1 пункту 13 розділу XIII Закону №1697-VII та підпунктом 2 пункту 13 Перехідних положень Закону №192-VІІІ обов'язки щодо приведення його нормативно-правових актів у відповідність із цими законами у тримісячний строк не виконав.

Згідно з частини першої, другої статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов'язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 51 Бюджетного кодексу України керівники бюджетних установ утримують чисельність працівників, військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та здійснюють фактичні видатки на заробітну плату (грошове забезпечення), включаючи видатки на премії та інші види заохочень чи винагород, матеріальну допомогу, лише в межах фонду заробітної плати (грошового забезпечення), затвердженого для бюджетних установ у кошторисах.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, що оскільки до 09.09.2015 Кабінетом Міністрів України не було внесено змін до Постанови №268 щодо умов оплати праці, зокрема, розмірів окладів працівників апарату суду, а Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» видатки на реалізацію положень абзацу 2 частини першої статті 144 Закону №2453-VІ та частини першої статті 147 цього ж Закону у редакції з 28.03.2015 не передбачено, а тому ТУ ДСА як розпорядник бюджетних коштів, не мало правових підстав для перерахунку та виплати заробітної плати позивачу поза межами видатків державного бюджету на оплату праці у розмірах інших, ніж встановлено Кабінетом Міністрів України.

Що стосується вимог позивача про перерахунок та виплату належних надбавок і доплат до посадового окладу у період з 09.09.2015 по 31.12.2015, то, як правильно зазначено судом апеляційної інстанції, додатком 47 до постанови №268 в редакції, чинній з 09.09.2015, схема посадових окладів керівних працівників і спеціалістів апарату місцевих (загальних, спеціалізованих) судів була приведена у відповідність до абзацу другого частини першої статті 147 Закону №2453-VІ, але з приміткою, що у 2015 році місячний посадовий оклад застосовується з урахуванням 50-відсоткового зменшення; інші ж виплати працівникам апарату судів, передбачені цією постановою, здійснюються виключно в межах фонду оплати праці суду, а тому позов у цій частині також задоволенню не підлягає.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що нараховуючи заробітню плату позивачу у розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб передбачений законодавством.

Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні. Таким чином, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04.10.2017 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

Судді судді О.В.Білоус

Т.Г.Стрелець