Справа № 810/5563/15
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2018 року

Київ

справа №810/5563/15

провадження №К/9901/11885/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в касаційній інстанції адміністративну справу № 810/5563/15

за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції (далі також - ВДВС Броварського МРУЮ), за участю третіх осіб: Публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас» (далі - ПАТ «Броварський завод пластмас»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» (далі - ТОВ «Офіс Лайн») про звільнення майна з-під арешту та зобов'язання вчинити дії, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» на постанову Київського апеляційного адміністративного суду прийняту 22 березня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Оксененка О.М., суддів: Губської Л.В., Федотова І.В.,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ОСОБА_2 звернулося до суду з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, за участю третіх осіб: Публічного акціонерного товариства «Броварський завод пластмас», Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн», в якому просило:

звільнити з-під арешту майно, що належить ПАТ «Броварський завод пластмас», переданого в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 листопада 2014 року ВП № 45454004;

зобов'язати здійснити всі необхідні дії для зняття арешту, накладеного відповідно до постанови відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 листопада 2014 року ВП № 45464004 та вилучити реєстраційний запис про обтяження з реєстру.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що відповідачем порушені його права як іпотекодержателя щодо заставного майна шляхом накладення постановою ВДВС Броварського МРУЮ від 14 листопада 2014 року ВП № 45464004 арешту на майно ПАТ «Броварський завод пластмас».

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 04 січня 2016 року в частині позовних вимог про зобов'язання ВДВС Броварського МРУЮ здійснити всі необхідні дії для зняття арешту, накладеного відповідно до постанови ВДВС Броварського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 листопада 2014 року ВП № 45464004 та вилучення реєстраційного запису про обтяження з реєстру, залишено без розгляду на підставі п. 3 частини першої статті 155 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо іншої частині позовних вимог, Київський окружний адміністративний суд постановою від 4 січня 2016 року у задоволенні позову відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22 березня 2016 року, постанову Київського окружного адміністративного суду від 4 січня 2016 року, скасував, та постановив нову, якою позовні вимоги задовольнив.

Зобов'язав державну виконавчу службу Броварського міськрайонного управління юстиції звільнити з-під арешту майно, що належить ПАТ «Броварський завод пластмас», переданого в іпотеку ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», накладеного постановою відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14 листопада 2014 року ВП № 45464004.

У касаційній скарзі представник третьої особи ТОВ «Офіс Лайн» посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Аргументуючи вимоги касаційної скарги представник третьої особи зазначає, що на час розгляду справи судами постанова ВДВС Броварського МРУЮ від 14 листопада 2014 року ВП №45464004, якою накладено арешт на майно ПАТ «Броварський завод пластмас» не скасована і є чинною, підстави для зняття арешту з майна відсутні. Крім того, звільнення майна з-під арешту унеможливить виконання рішення Господарського суду Київської області від 22 жовтня 2014 року.

Касаційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Розглядаючи справу, суди всіх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів.

На думку колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, а саме статі 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) стосовно «суду, встановленого законом» з огляду на нижченаведене.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з &?є;…&?ю; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?о;…&?е;». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - КАС) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Частиною першою статті 181 КАС (також у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державних виконавців) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно частини четвертої статті 82 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За правилами статті 1212 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - ГПК України) скарги на дії чи бездіяльність органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів можуть бути подані стягувачем, боржником або прокурором протягом десяти днів з дня вчинення оскаржуваної дії, або з дня, коли зазначеним особам стало про неї відомо, або з дня, коли дія мала бути вчинена.

Скарги на дії органів державної виконавчої служби розглядаються господарським судом, про час і місце якого повідомляються ухвалою стягувач, боржник чи прокурор та орган виконання судових рішень. Неявка боржника, стягувача, прокурора чи представника органу державної виконавчої служби в судове засідання не є перешкодою для розгляду скарги.

За результатами розгляду скарги виноситься ухвала, яка надсилається стягувачеві, боржникові та органові виконання судових рішень. Ухвалу може бути оскаржено у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - КАС України) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Так, згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України (у редакції, чинній на час розгляду справи) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

Частиною першою статті 287 КАС (також у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За правилами статті 339 ГПК України (у редакції, чинній на час розгляду справи судами попередніх інстанцій) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі у справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права заявника.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Таким чином, якщо законом встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, то це виключає юрисдикцію адміністративних судів у такій категорії справ.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно постанови ВДВС Броварського МРУЮ від 14 листопада 2014 року ВП № 45464004, на майно ПАТ «Броварський завод пластмас» накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження.

Дані обставини виникли у зв'язку з заборгованістю ПАТ «Броварський завод пластмас» на користь ТОВ «Офіс Лайн» суми коштів в розмірі 555900, 00 гривень на підставі наказу № 911/4035/14, виданого 07 липня 2014 року Господарським судом Київської області, в результаті чого було відкрито виконавче провадження ВП № 45464004 та в подальшому накладено арешт на майно боржника в межах суми 555900, 00 грн. з забороною на його відчуження.

Отже, спірні правовідносини виникли у листопаді 2014 року, відповідно у січні та березні 2016 року постановлені оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій, на той час діяли норми, за якими юрисдикція адміністративних судів не поширювалась на публічно-правові спори про оскарження дій органів державної виконавчої служби, щодо виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами частини першої статті 354 КАС України суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов'язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Оскільки у справі, що розглядається, суди помилково прийняли до свого провадження і розглянули справу, яка не відноситься до юрисдикції адміністративних судів, ухвалені в цій справі судові рішення підлягають скасуванню із закриттям провадження в ній.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу, що згідно статті 74 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (в редакції яка є чинною), рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Керуючись статтями 238, 239, 341 - 343, 349, 354 - 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

п о с т а н о в и в:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Офіс Лайн» задовольнити частково.

Постанову Київського окружного адміністративного суду від 4 січня 2016 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 березня 2016 року в цій справі скасувати.

Провадження по справі відкрите в порядку адміністративного судочинства з а к р и т и.

Роз'яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець