Справа № 826/1437/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

22 травня 2018 року справа №826/1437/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Кузьменка В.А., суддів Арсірія Р.О., Огурцова О.П., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
до1. Міністерства юстиції України (далі по тексту - відповідач 1) 2. Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України (далі по тексту - відповідач 2, Дисциплінарна комісія)
третя особаГоловне територіальне управління юстиції у Луганській області (далі по тексту - третя особа, ГТУЮ у Луганській області)
про1) визнання протиправним та скасування рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 12 жовтня 2016 року, яке оформлене протоколом №52/10/16, про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання від 12 жовтня 2016 року №572; 2) визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2016 року №3368/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1"; 3) зобов'язання Міністерства юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомості про скасування запису про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2016 року №3368/5
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із адміністративним позовом у зв'язку зі тим, що накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого здійснене за відсутності правових підстав; до настання спірних правовідносин позивачу не виносились два або більше попереджень, що могло б бути підставою для застосування найсуворішого виду стягнення; в оскаржуваному рішення Дисциплінарною комісією не зазначено, у чому полягає вина позивача, не визначено її ступінь та тяжкість скоєного проступку; не надано жодної оцінки діям позивача та поясненням позивача, не здійснено перевірки відповідності та об'єктивності акта перевірки, не розглянуто питання завдання діями позивача шкоди будь-яким фізичним чи юридичним особам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 01 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/1437/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач 1 у письмовому запереченні проти позову зазначив, що Міністерство юстиції України діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надані.

Третя особа у письмових запереченнях проти позову зазначила, що Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5, чітко визначені наслідки невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю, а саме накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, тому, на думку третьої особи, посилання позивача на відсутність грубого порушення є безпідставним.

Відповідач 2 письмового заперечення, відзиву або письмових пояснень з приводу заявлених позовних вимог та відповідних доказів до суду не надав.

У судовому засіданні 10 листопада 2017 року позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали; відповідач 1 проти позову заперечив; відповідач 2 та третя особа своїх представників до суду не направили, у зв'язку із чим, відповідно до частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Наказом Міністерства юстиції України від 25 листопада 2016 року №3368/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1", відповідно до пункту 5 частини першої статті 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", пункту 16 Порядку видачі свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 14 січня 2013 року №93/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2013 року за №117/22649, на підставі подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) про застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 12 жовтня 2016 року №572 та з урахуванням протоколу засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) від 12 жовтня 2016 року №52/10/16, наказано анулювати свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 07 лютого 2013 року №153, видане ОСОБА_1

Згідно з витягом з протоколу №52/10/16 засідання Дисциплінарної комісії від 12 жовтня 2016 року, копія якого міститься у справі, за результатами розгляду подання від 13 вересня 2016 року №795 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення на підставі листа ГТУЮ у Луганській області від 30 серпня 2016 року №5/1/3274, вирішено застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

У свою чергу, як вбачається із подання Департаменту з питань судової роботи та банкрутства від 13 вересня 2016 року №795 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, пропозиція про накладання дисциплінарного стягнення від ГТУЮ у Луганській області ґрунтується на акті позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 29 серпня 2016 року №21.

Актом позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 29 серпня 2016 року №21 за результатами перевірки у діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 встановлено порушення абзацу 1 пункту 6.11. розділу Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5, а саме: до закінчення строку зазначеного у розпорядженні про усунення виявлених порушень №2, виданого від 09 лютого 2016 року Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області за результатами проведення позапланової перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 під час виконання ним повноважень ліквідатора у справі №20/128б про банкрутство ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат", не усунуто порушення частини першої статті 34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року №2343-XII та пункту 2.11 підрозділу 2 розділу IV Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2013 року №447/5, стосовно відсутності документації за місцезнаходженням підприємства-боржника, зокрема, належного оформлення, упорядкування та зберігання; абзацу 15 частини першої статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (у редакції, що діяла до 19 січня 2013 року) стосовно не здійснення реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів включених до реєстру вимог кредиторів.

Відповідно до статті 105 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дисциплінарними проступками арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) є винне невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Згідно частини другої статті 106 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" позапланові виїзні та невиїзні перевірки здійснюються за зверненнями громадян чи юридичних осіб, якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства. Для проведення невиїзної перевірки державний орган з питань банкрутства надсилає арбітражному керуючому (розпоряднику майна, керуючому санацією, ліквідатору) письмовий запит у межах предмета звернення. У зазначений в запиті строк арбітражний керуючий (розпорядник майна, керуючий санацією, ліквідатор) надсилає державному органу з питань банкрутства вмотивовану відповідь та копії відповідних документів.

Відповідно до частини четвертої статті 106 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі виявлення під час перевірки порушень норм законодавства в роботі арбітражного керуючого, державний орган з питань банкрутства може зупинити діяльність арбітражного керуючого та передати матеріали на розгляд дисциплінарній комісії для накладення на порушника дисциплінарних стягнень.

Пункт 2.6 Порядку контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 червня 2013 року №1284/5 (далі по тексту - Порядок), передбачає що підставою для проведення позапланової перевірки є зокрема перевірка виконання арбітражним керуючим розпоряджень, виданих за результатами проведення планових чи позапланових перевірок органом контролю.

Відповідно до статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть за свої дії та заподіяну третім особам шкоду цивільно-правову, адміністративну, дисциплінарну та кримінальну відповідальність у порядку та обсягах, встановлених законом.

Арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення.

Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

Згідно частини п'ятої та шостої статті 108 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" рішення дисциплінарної комісії приймаються на її засіданнях шляхом голосування простою більшістю голосів від кількості присутніх на засіданні членів комісії. Дисциплінарна комісія вважається повноважною у разі присутності не менше п'яти членів комісії.

Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Частина перша статті 109 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" передбачає, що дисциплінарними стягненнями, що накладаються на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є: 1) попередження; 2) позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Пункт 7.1 Порядку визначає, що підставою для притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності є невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю.

Відповідно до п.7.6.2. Порядку контролю на арбітражного керуючого накладається дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), зокрема, у разі невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю, що має місце в даному випадку.

Згідно пункту 7.2 Порядку протягом п'яти робочих днів з дати отримання структурним підрозділом від органу контролю пропозиції структурний підрозділ готує та вносить подання на Дисциплінарну комісію про накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення (далі - подання), копія якого надсилається арбітражному керуючому до відома.

Як визначає частина перша статті 112 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", підставою для припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) є накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до статті 113 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Державний орган з питань банкрутства зобов'язаний не пізніше ніж на третій день повідомити арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) про припинення його повноважень.

Відповідно до пункту 1 Положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №395/2011, Міністерство юстиції України (Мін'юст України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

Мін'юст України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної правової політики, політики з питань банкрутства та використання електронного цифрового підпису, з формування та забезпечення реалізації політики у сфері архівної справи, діловодства та створення і функціонування державної системи страхового фонду документації, у сфері нотаріату, у сфері виконання кримінальних покарань, у сфері захисту персональних даних, у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), з питань державної реєстрації актів цивільного стану, з питань державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, з питань державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, з питань реєстрації (легалізації) об'єднань громадян, інших громадських формувань, статутів, друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб'єктів інформаційної діяльності. Мін'юст України є державним органом з питань банкрутства.

Виходячи з наведених правових норм вбачається, що Міністерство юстиції України, як державний орган з питань банкрутства, має право приймати рішення про позбавлення права арбітражного керуючого на здійснення діяльності арбітражного керуючого на підставі відповідного подання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) (далі по тексту - Дисциплінарна комісія) у разі виявлення за наслідками перевірки діяльності арбітражного керуючого порушень чинного законодавства, які свідчать про невиконання або неналежне виконання обов'язків арбітражного керуючого, у тому числі невиконання арбітражним керуючим розпорядження про усунення порушень законодавства з питань банкрутства в строки, визначені органом контролю.

Третя особа у письмовому запереченні вказує, що підставою для видання оскаржуваного наказу в частині анулювання свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) від 07 лютого 2013 року №153, виданого ОСОБА_1, є подання Дисциплінарної комісії про застосування до арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення прав на здійснення діяльності арбітражного керуючого від 12 жовтня 2016 року №572, винесеного на підставі рішення Дисциплінарної комісії за результатами розгляду подання від 13 вересня 2016 року №795, яке було внесено на розгляд комісії Департаментом з питань судової роботи та банкрутства у зв'язку з надходженням пропозиції про притягнення до дисциплінарної відповідальності, направленої листом від Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 30 серпня 2016 року №5/1/3274, у зв'язку з невиконанням позивачем розпорядження про усунення порушень від 09 лютого 2016 року №2.

Матеріали справи підтверджують, що 07 вересня 2016 року до Міністерства юстиції України від Головного територіального управління юстиції у Луганській області надійшов лист від 30 серпня 2016 року №5/1/3274, в якому пропонувалось внести подання до Дисциплінарної комісії про накладання на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення; до вказаного листа додано, серед іншого, копію акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 09 лютого 2016 року №2, розпорядження про усунення порушень від 09 лютого 2016 року №2, довідки про результати позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 17 серпня 2016 року №20, акта позапланової невиїзної перевірки від 29 серпня 2016 року №21.

Згідно з розпорядженням Головного управління юстиції в Луганській області про усунення порушень від 09 лютого 2016 року №2 за результатами позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 згідно з актом перевірки від 09 лютого 2016 року №2, проведеної відділом з питань банкрутства Головного територіального управління юстиції у Луганській області, виявлено ряд порушень вимог законодавства під час виконання позивачем повноважень ліквідатора ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат": частини першої статті 34 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року №2343-XII та пункту 2.11 підрозділу 2 розділу IV Правил організації діловодства та архіву арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), затверджених наказом Міністерства юстиції України від 15 березня 2013 року №447/5, стосовно відсутності документації за місцезнаходженням підприємства-боржника, зокрема, належного оформлення, упорядкування та зберігання; абзацу 15 частини першої статті 25 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14 травня 1992 року №2343-ХІІ стосовно не здійснення реалізації майна банкрута для задоволення вимог кредиторів включених до реєстру вимог кредиторів, вирішено у термін до 10 травня 2016 року усунути порушення та подати в цей самий термін у письмовій формі інформацію про усунення порушення з наданням завірених копій документів, що підтверджують його усунення.

Судом встановлено, що розпорядження Головного територіального управління юстиції у Луганській області про усунення порушень від 09 лютого 2016 року №2 отримано позивачем наручно, що підтверджується власноручним написом позивача на копії відповідного розпорядження.

За результатами перевірки виконання арбітражним керуючим ОСОБА_1 розпорядження про усунення порушень під час виконання ним повноважень ліквідатора ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат" Головним територіальним управлінням юстиції у Луганській області складено довідку від 17 серпня 2016 року №20 та акт позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого від 29 серпня 2016 року №21, у висновках яких встановлено невиконання позивачем розпорядження від 09 лютого 2016 року №2 та не усунення порушень.

Управлінням з питань банкрутства Департаменту з питань судової роботи та банкрутства Міністерства юстиції України складено висновок щодо відповідності висновків акта позапланової невиїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_1 та внесено подання до Дисциплінарної комісії про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення від 13 вересня 2016 року №795.

Питання щодо розгляду подання від 13 вересня 2016 року №795 включено до порядку денного засідання Дисциплінарної комісії, яке відбулось 12 жовтня 2016 року.

На підставі витягу з протоколу №52/10/16 засідання Дисциплінарної комісії 12 жовтня 2016 року, судом встановлено, що за підсумком розгляду подання від 13 вересня 2016 року №795 Дисциплінарна комісія вирішила застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на підставі подання від 13 вересня 2016 року №795.

Наведене вказує, що дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) накладено на ОСОБА_1 у зв'язку з невиконанням розпорядження від 09 лютого 2016 року №2 та не усунення порушень під час виконання ним повноважень ліквідатора ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат".

Суд звертає увагу, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували правомірність оскаржуваних рішень, а саме доказів виконання ним розпорядження від 09 лютого 2016 року №2 та усунення у встановлений строк порушень, виявлених позаплановою невиїзною перевіркою, або доказів скасування (визнання недійсним) такого розпорядження у встановленому Законом порядку.

Суд зазначає, що висновки акта перевірки від 09 лютого 2016 року №2 та розпорядження від 09 лютого 2016 року №2 не оскаржуються в межах даної адміністративної справи, а відтак не є предметом дослідження судом на предмет їх правомірності та обґрунтованості.

Разом з тим, при вирішенні спору суд приймає до уваги положення частини другої статті 109 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", за якими під час визначення виду дисциплінарного стягнення враховується ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до арбітражного керуючого дисциплінарні стягнення.

Відповідно до пункту 7.6 Порядку від час визначення виду дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією враховуються ступінь вини арбітражного керуючого, обставини вчинення порушення, тяжкість вчиненого ним проступку, а також факти притягнення арбітражного керуючого до дисциплінарної відповідальності в минулому.

З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2016 року на засіданні Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) розглянуто подання від 13 вересня 2016 року №795 про накладення на арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення на підставі листа Головного територіального управління юстиції у Луганській області від 30 серпня 2016 року №5/1/3274, за результатами якого прийнято рішення застосувати до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

При цьому, в протоколі від 12 жовтня 2016 року №52/10/16 засідання Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) не зазначено жодних доводів та обставин, з яких виходила Дисциплінарна комісія при обранні виду дисциплінарного стягнення.

Згідно частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації.

Однак, у справі відсутні докази, які б підтверджували, що під час визначення виду дисциплінарного стягнення для позивача Дисциплінарною комісією враховувався ступінь вини арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), тяжкість вчиненого ним проступку, а також чи застосовувалися раніше до позивача дисциплінарні стягнення.

Як свідчить зміст протоколу від 12 жовтня 2016 року №52/10/16 засідання Дисциплінарної комісії, комісією не враховано чи застосовувалися до позивача дисциплінарні стягнення в минулому та не зазначено жодних доводів та обставин, з яких виходила Дисциплінарна комісія при обранні виду дисциплінарного стягнення, Дисциплінарна комісія вирішила застосувати до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) лише на підставі подання від 13 вересня 2016 року №795.

При цьому, в протоколі від 12 жовтня 2016 року №52/10/16 засідання Дисциплінарної комісії зазначено, що один член комісії - ОСОБА_3 голосував за застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді попередження.

Докази накладення на позивача дисциплінарних стягнень в минулому до суду не надано та в матеріалах справи відсутні.

Окрім того, матеріали справи підтверджують, що 11 жовтня 2016 року позивачем подано Дисциплінарній комісії письмові пояснення стосовно виявлених під час перевірки порушень.

У письмових поясненнях від 11 жовтня 2016 року зазначено, що в ході проведення ліквідаційної процедури ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат" проведено інвентаризацію майна, та сформовано ліквідаційну масу. Відповідно до інвентаризаційної відомості на балансі банкрута знаходилось майно, яке реалізовано відповідно до умов договору купівлі-продажу від 08 липня 2011 року №08/07-11.

В подальшому 23 січня 2014 року позивачем організовано проведення аукціонних торгів, за результатами яких нерухоме майно (складські та адміністративні будівлі) підприємства банкрута реалізовано в повному обсязі.

Фактично у підприємства банкрута станом на 01 лютого 2014 року відсутні будь-які приміщення для зберігання документації.

Орієнтовано з 25 травня 2014 року м. Лисичанськ повністю знаходилось під контролем незаконних збройних формувань надалі (НЗФ), у тому числі захоплено територію ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат" адміністративні будівлі та відділки міліції у місті. Зазначені обставини унеможливлювали виконання позивачем своїх обов'язків ліквідатора у відповідності до вимог Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" та несли небезпеку для життя працівників банкрута і арбітражного керуючого.

З метою збереження документації банкрута та відсутності місця для зберігання документації банкрута (у зв'язку з повною реалізацію нерухомого майна банкрута) бухгалтером підприємства в квітні - травні місяці 2014 року частково передано до м. Луганськ документацію щодо провадження у справі про банкрутство ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат", які до теперішнього часу знаходяться, у м. Луганськ, вул. Поштова, 26/18.

16 червня 2014 року у зв'язку з початком активних бойових дій у с. Металіст та околицях міста Луганськ позивач вимушений покинути м. Луганськ у зв'язку з небезпекою для життя.

3 16 червня 2014 року і до теперішнього часу м. Луганськ знаходиться під контролем незаконних збройних формувань, що унеможливлює повернення документації банкрута ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат" на територію підконтрольну державі Україна.

У письмових поясненнях від 11 жовтня 2016 року позивач також зазначив, що переобрати склад комітету кредиторів він не має змоги у зв'язку з тим, що відповідно до повідомлення перс-служби Укрпошти з 27 листопада 2014 року припинено приймання та доставку поштових відправлень на території Луганської та Донецької області, які не контролюються Українською владою, у Луганській області пересилка пошти не проводиться у населених пунктах Луганськ, Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон. Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов.

Однак, кредитори, які входять до складу комітету кредиторів зареєстровані за наступними адресами - УПФУ в м. Лисичанську Луганської області, м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 347; ДПІ в м. Лисичанськ - м. Лисичанськ, вул. Свердлова, 347; ПАТ "Луганський м'ясокомбінат" - м. Луганськ, вул. Лутугинська, 119; ЗАТ "Перевальський м'ясопереробний завод" - м. Перевальськ, вул. Аляб'єва, 9; ЗАТ "Краснодонський м'ясокомбінат" - м. Сорокіно. вул. 1 Травня, 3.

Згідно частини другої статті 16 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", збори кредиторів вважаються повноважними незалежно від кількості голосів кредиторів, які беруть участь у зборах, якщо всіх кредиторів було письмово повідомлено про час і місце проведення зборів.

Проте, позивач не має можливості провести переобрання складу комітету кредиторів у зв'язку з неможливістю належним чином (письмово) повідомити всіх конкурсних кредиторів про час і місце проведення зборів.

На підтвердження доводів не можливості виконувати свої обов'язки у якості ліквідатора ЗАТ "Лисичанський м'ясокомбінат" позивачем також подано Дисциплінарній комісії сертифікат Одеської регіональної торгово-промислової палати України від 30 серпня 2016 року №6741, в якому зазначено, що період дії форс-мажорних обставин з 26 травня 2014 року та триває на дату отримання сертифікату 30 серпня 2016 року.

У протоколі від 12 жовтня 2016 року №52/10/16 не зазначено про дослідження письмових пояснень позивача та підстави, з яких такі пояснення не взято до уваги під час прийняття оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що рішення Дисциплінарної комісії в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, оформлене протоколом засідання від 12 жовтня 2016 року №52/10/16, та наказ Міністерства юстиції України "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1" від 25 листопада 2016 року №3368/5 є протиправними та підлягають скасуванню, а позов у цій частині - задоволенню.

Стосовно посилання позивача на прийняття спірного наказу з порушення встановленого законодавством строку необхідно зазначити наступне.

Як уже зазначалося вище, відповідно до частини другої статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" арбітражні керуючі (розпорядники майна, керуючі санацією, ліквідатори) несуть дисциплінарну відповідальність в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно частини третьої статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" державний орган з питань банкрутства за поданням Дисциплінарної комісії накладає на арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарні стягнення.

Частинами четвертою та п'ятою статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" встановлено, що рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення приймається протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення. Про накладення на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення робиться запис в Єдиному реєстрі арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України.

При цьому, відповідно до частин четвертої та шостої статті 108 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" дисциплінарна комісія, крім іншого, приймає рішення про застосування до арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) дисциплінарних стягнень. Рішення дисциплінарної комісії оформлюються протоколом, що підписується усіма присутніми на засіданні членами комісії.

Відповідно до статті 113 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у разі наявності підстав для позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарна комісія вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання.

Державний орган з питань банкрутства приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та вносить до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України запис про припинення повноважень арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

З аналізу наведених норм слідує, що рішення про застосування дисциплінарних стягнень приймає Дисциплінарна комісія, що оформлюється протоколом та вносить державному органу з питань банкрутства відповідне подання, на підставі якого останній приймає рішення про позбавлення права арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Матеріалами справи підтверджується, що порушення вимог чинного законодавства виявлені перевіркою, за результатами якої складений акт від 29 серпня 2016 року №21, тобто, як зазначає позивач, стягнення повинно бути накладено на позивача протягом двох місяців з 29 серпня 2016 року, а накладення дисциплінарного стягнення після спливу двох місяців є порушенням приписів статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".

Суд звертає увагу, що відповідне рішення щодо накладення дисциплінарного стягнення може бути прийняте Дисциплінарною комісією протягом двох місяців з дня виявлення проступку, але не пізніше одного року з дня його вчинення, що і мало місце у даному випадку, а саме - 12 жовтня 2016 року, а відтак посилання позивача на порушення статті 107 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" є безпідставними.

Крім того, суд зазначає, що позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого та анулювання свідоцтва, яке є обов'язковою умовою здійснення діяльності арбітражного керуючого, не є тотожними поняттями, оскільки припинення діяльності арбітражного керуючого, зокрема, з підстав накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), є підставою для підготовки структурним підрозділом висновку про наявність підстави для анулювання свідоцтва та проект наказу Мін'юсту України про анулювання такого свідоцтва.

Висновок підписує керівник структурного підрозділу або особа, яка виконує його обов'язки. Наказ Мінюсту України про анулювання свідоцтва підписує Міністр юстиції України або особа, яка виконує його обов'язки.

Зазначене в сукупності свідчить, що позивач безпідставно та необґрунтовано ототожнює рішення про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) та наказ про анулювання свідоцтва.

Щодо позовних вимог про зобов'язання відповідача 1 внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомості про скасування запису про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, внесеного на підставі оскаржуваного наказу, суд зазначає про наступне.

Суд встановив, що у Єдиному реєстрі арбітражних керуючих розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України за посиланням http://ak.minjust.gov.ua/main/viewer?id=31190&nu?д в=153 у відомостях про ОСОБА_1 міститься посилання на наказ відповідача 1 від 25 листопада 2016 року №3368/5.

Відповідно до статті 104 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" Єдиний реєстр арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України формується державним органом з питань банкрутства у складі Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до пункту 1.5 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 26 березня 2013 року №541/5 (далі по тексту - Порядок формування і ведення Єдиного реєстру), Єдиний реєстр містить серед іншого дату видачі та номер свідоцтва про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора); дату та номер протоколу рішення дисциплінарної комісії і наказу Міністерства юстиції України про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення.

Згідно з пунктом 1.7 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру держателем Єдиного реєстру є Міністерство юстиції України, яке розробляє організаційні і методологічні принципи ведення Єдиного реєстру та забезпечує своєчасне наповнення інформацією Єдиного реєстру.

Пункт 2.1 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру передбачає, що підставою для внесення відомостей до Єдиного реєстру є зокрема рішення дисциплінарної комісії та наказ Міністерства юстиції України про накладання на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення; припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Відповідно до абзацу першого пункту 2.2 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру безпосереднє унесення відомостей до Єдиного реєстру забезпечують реєстратори Єдиного реєстру підприємств, щодо яких порушено провадження у справі про банкрутство, які є працівниками структурного підрозділу Міністерства юстиції України, відповідального за реалізацію повноваження державного органу з питань банкрутства щодо формування і ведення Єдиного реєстру, крім відомостей, які передбачені підпунктами 1.5.8 - 1.5.15 пункту 1.5 розділу I цього Порядку.

Згідно з пунктом 3.2 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру на веб-сайті Єдиного реєстру відображається зокрема така інформація: дата та номер протоколу рішення дисциплінарної комісії та наказу Міністерства юстиції України про накладання на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) дисциплінарного стягнення; дата та номер рішення про припинення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора).

Таким чином, у Єдиному реєстрі міститься (відображається) вся інформація про статус та діяльність арбітражного керуючого, яку вносять реєстратори відповідного структурного підрозділу Міністерства юстиції України.

У той же час пункт 1.4 Порядку формування і ведення Єдиного реєстру встановлює, що Єдиний реєстр формується з метою:

ведення у повному обсязі обліку арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), а також виданих, переоформлених, анульованих свідоцтв на право провадження діяльності арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та їх дублікатів;

реалізації відповідно до вимог законодавства принципів доступності, гласності та відкритості інформації про арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) для заінтересованих користувачів;

формування інформації про арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) та їх діяльність, необхідної для автоматизованої системи з відбору кандидатів на призначення господарським судом арбітражного керуючого у справах про банкрутство (далі - Автоматизована система).

Враховуючи призначення Єдиного реєстру, в ньому має міститись виключно достовірна та актуальна інформація про арбітражного керуючого, у тому числі щодо накладання на арбітражного керуючого дисциплінарного стягнення та про припинення діяльності арбітражного керуючого.

Разом з тим, з урахуванням вище встановленого факту протиправності наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2016 року №3368/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1", відображення у Єдиному реєстрі інформації про такий наказ не відповідає вимогам Порядку формування і ведення Єдиного реєстру та меті формування такого реєстру.

Таким чином, вимоги про зобов'язання відповідача 1 внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомості про скасування запису про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, внесеного на підставі оскаржуваного наказу, підлягають задоволенню.

При цьому суд зазначає, що зобов'язання відповідача вчинити такі дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

В контексті наведеного суд звертає також увагу, що Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень частини третьої статті 120, частини шостої статті 234, частини третьої статті 236 Кримінально-процесуального кодексу України (справа про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора) зазначив, що "Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13)".

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведено правомірність оскаржуваних рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (91021, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Дисциплінарної комісії арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) при Міністерстві юстиції України (01034, м. Київ, пров. Рильський, 10) в частині застосування до арбітражного керуючого ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, оформлене протоколом засідання від 12 жовтня 2016 року №52/10/16.

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13; ідентифікаційний код 00015622) від 25 листопада 2016 року №3368/5 "Про анулювання свідоцтва про право на зайняття діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора), виданого ОСОБА_1".

4. Зобов'язати Міністерство юстиції України внести до Єдиного реєстру арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів) України відомості про скасування запису про накладення на арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді позбавлення права на здійснення діяльності арбітражного керуючого, внесеного на підставі наказу Міністерства юстиції України від 25 листопада 2016 року №3368/5.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 920,00 грн. (одна тисяча дев'ятсот двадцять гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Головуючий суддя В.А. Кузьменко

Судді Р.О. Арсірій

О.П. Огурцов