Справа № 756/14227/17
Суддя: Васалатій К. А.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а/756/102/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року Оболонський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Васалатія К.А.

за участі секретаря Бондаренко Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора ПП роти № 2 батальйону № 4 полку 1 УПП в м. Києві ДПП рядового поліції Надточеєвої Анжеліки Миколаївни, 3 особа - Департамент патрульної поліції про скасування постанови від 14.10.2017 року про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2017 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою в справі про адміністративне правопорушення від 14.10.2017 р. суб'єктом оскарження - Надточеєвою А.М. було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

Вважає постанову, винесену 14.10.2017 р. серії АР № 424735 незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки 14.10.2017 р. близько 10 год. ранку рухався на власному автомобілі НОМЕР_1 в якості пасажира. За кермом його автомобіля в якості водія перебувала ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 що має водійське посвідчення відповідної категорії. Рухаючись масивом «Оболонь» по вул. Г. Дніпра, в районі проведення дорожніх робіт, а саме на перехресті з круговим рухом з пр. Оболонським, виконавши поворот наліво відповідно до знаку «5.56» (Маршрут руху на перехресті в разі заборони окремих маневрів або дозволені напрямки руху на складному перехресті).

Зі слів позивача, також даний маневр виконали автомобілі, що рухались перед ними, патрульний автомобіль поліції що рухався за ними. Після виконання маневру, на патрульному авто поліції було ввімкнено проблисковий маячок червоного кольору та в гучномовець інспектор наказав зупинити автомобіль з лівого боку. Водій його авто - ОСОБА_3, відразу, чітко виконала вимогу про зупинку та зупинила авто під кутом. Патрульний автомобіль зупинився позаду їх автомобіля, блокуючи виїзд, прямо в середньому ряду пр. Оболонського, чим (на думку позивача) сам порушив вимоги 15 розд. ПДР, та вимкнув проблискові маячки.

Як вказує позивач, він вийшов з автомобіля, привітався та поцікавився причиною зупинки, а інспектор - чоловічої статі, замість того, щоб привітатися та представитись по формі сказав, що позивач порушив правила дорожнього руху та побачивши, що автомобіль позначений, відповідно 30 розділу ПДР «навчальний ТЗ», в принизливій формі сказав йому: «Ви так навчаєте?».

Позивач повідомив інспектора, що нічого не порушив. У подальшому інспектор запропонував підійти із ним до перехрестя та продемонстрував позивачу знак «Поворот наліво заборонений» на білому фоні та запитав у позивача, що це за знак. Зі слів позивача, він відповів інспектору чоловічої статі, що дійсно це знак «Поворот наліво заборонений», але в даному випадку він не діє (ПДР 8.2.1), оскільки є тимчасовий знак «Схема руху».

Після чого інспектор запитав позивача: «Який ще знак?» На що позивач повторив та запропонував йому пройтися до цього знаку, на що ІПП чоловічої статі відреагував роздратовано та сказав, що зі мною нікуди не піде, та наказав позивачу надати йому для перевірки документи на транспортний засіб, посвідчення водія та поліс цивільної відповідальності.

Забравши документи з рук позивача, як вказує сам позивач у позові, він віддав їх своїй колезі- відповідачу по справі Надточеєвій А.М., що весь час перебувала в патрульному автомобілі на передньому пасажирському сидінні, а сам повернувся до мене та почав вимагати документ про техогляд. Позивач зауважив інспектору, що даний документ у нього є, але він не входить в перелік документів, які я повинен мати при собі. Це ще більш (зі слів позивача) роздратувало інспектора, і він в грубому тоні почав говорити, що не повинен робити якісь запити для перевірки, а позивач зобов'язаний йому надати цей документ.

У подальшому через хвилин 20-25, вийшла інспектор - відповідач Надточеєва А.М., вручила позивачу, як пасажиру постанову для підпису, а до водія який керував його автомобілем, жоден інспектор так і не підійшов та не привітався. Тому позивач повідомив інспектора Надточеєву А.М., що не згоден, і що буде оскаржувати дану постанову та запитав кому зможе її оскаржити. Остання сказала, що не знає кому та сказала звернутись позивачу до її напарника - особи чоловічої статі, саме який його і зупинив. Після звернення до цієї особи з цим питанням, отримав відповідь: «або в суд або в Міністерство внутрішніх справ, як вам буде удобніше».

Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд визнати дії Надточеєвої А.М. протиправними, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП, а провадження закрити.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач Надточеєва А,М. в судовому засіданні позов не визнала, надала особисті пояснення, відмовивши відповідати на де які запитання суду, мотивуючи це тим, що або не розуміє або ж не бажає відповідати на них, при цьому задаючи запитання головуючому щодо роз'яснення цих запитань. При цьому, окремо, на адресу суду надіслала письмовий відзив на даний позов, але жодного пояснення щодо його підтримки так і не виловила.

Залучений до участі у справі представник 3 особи - Департамент патрульної поліції у судовому засіданні запропонував суду відмовити у даному позові, так як йому особисто відомо, власником зупиненого автомобіля є позивач, він сам про це повідомляв інспекторів ПП, сам (позивач) визнав, що порушив вимоги дорожнього знаку, і сам отримав оскаржувану постанову, при цьому жодного належного та допустимого доказу, що до своєї обізнаності, суду не надав.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив обставини, що викладені нижче.

Як з'ясував суд, дійсно 14.10.2017 р. скоріш усього о 09 год. 50 хв. (даний факт так і ніхто із сторін не підтвердив та не спростував), інспектор ПП роти № 2 батальйону № 4 полку 1 УПП в м. Києві ДПП рядова поліції Надточеєвої А.М. винесла оскаржувану постанову серії АР № 424735 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення вимог ПДР дз 3.23 (як вказано у даній постанові).

При цьому, під час дослідження матеріалів справи, судом було надано ІПП Надточеєвій А.М. можливість пояснити, чому до копії оскаржуваної постанови приєднано квитанція про сплату штрафу відповідно до постанови серії АР № 424735, але жодного напису щодо прізвища, ім'я та по батькові платника, суми, яка повинна бути сплачена та призначення даного платежу на ній (квитанції) не має.

У відповідь, суд почув ще одне запитання від даного інспектора, щодо роз'яснення, що за запитання їй (Надточеєвій А.М.) задається судом, а у подальшому, інспектор відмовилась відповідати на нього, так як не зрозуміла його та повідомила, що не знає про що йде мова.

Згідно даної постанови на ОСОБА_1 накладено вищевказаним інспектором адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за порушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, про що свідчить напис у самій постанові.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. П. 2 р. ІІІ Інструкції № 1395 (саме на дану інструкцію посилався представник 3 особи у своїх поясненнях) встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених норм діючого законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз'яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Дана вимога також порушена відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оспорювана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, складена відповідачем Надточеєвою А.М. не в автоматичному режимі та із пояснень позивача та іншого інспектора, почутих нею у відчинене вікно службового автомобіля, коли вона у ньому перебувала та чекала вказівки інспектора чоловічої статі для складання оскаржуваної постанови.

Також, п. 4 Розділу І вказаної Інструкції встановлено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1,2, 3 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП.

У відповідності до п.п. 1, 2, 5 Розділу IV вказаної Інструкції передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати ст. 283 КУпАП. Постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції. Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи (стаття 285 КУпАП). Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається поштою рекомендованим листом особі, стосовно якої її винесено.

За вимог п. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), ч. 1,2, 3 5 і 6 ст. 121, ст. 121-1, 121-2, ч. 1, 2 і 3 ст. 122, ч. 1 ст. 123, ст. 124-1, ст. 125, 126, ч. 1, 2 і 3 ст. 127, ст. 128, 129, ст. 132-1, ч. 6 і 11 ст. 133-1, ч. 1, 2 і 3 ст. 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому ст. 283 КУпАП передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2015 від 26.05.2015 р. наданого за поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини з приводу офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП, Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України (частина друга статті 6 Основного Закону України).

За ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Згідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з наведених положень КУпАП, ними визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, складання протоколу про адміністративне правопорушення та розгляд уповноваженим органом (посадовою особою) справи про таке правопорушення належать до різних стадій адміністративного провадження.

У ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За КУпАП до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні (на дану статтю послався у своїх поясненнях представник 3 особи).

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у ст. 257, 268, 277-280 КУпАП, тобто серед перелічених статей, ст. 122 КУпАП немає.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 КУпАП, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

При цьому порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, визначений ст. 279 КУпАП передбачає наступний порядок розгляду справи: розгляд справи розпочинається з представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення; технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження.

Отже, в силу норм ст. 77 КАС України, у зазначеній категорії справ обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Відповідачем Надточеєвою А.М. доказів на спростування доводів позивача та доказів, які б вказували на правомірність її дій при винесенні постанови від 14.10.2017 р. суду надано не було, а пояснення представника 3 особи, як особи, яка тільки зі слів підлеглих з'ясував обставини справи не приймає до уваги, у зв'язку із його особистим бажанням показати суду дії ІПП Надточеєвої А.М. як фахівця, який «професійно виконує свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва» (п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію»).

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

За таких обставин факт вчинення позивачем ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є не доведеним.

Таким чином, у зв'язку з вищенаведеним вимоги позову ОСОБА_1 є обґрунтованими та повністю доведеними, а тому підлягають задоволенню .

На підставі викладеного вище, керуючись Рішенням Конституційного суду України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, ст. 7, 9, 251, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МВС України 07.11.2015 р. № 1395, Правилами дорожнього руху України, ст. 6, 19, 40 Конституції України, ст. 7, 9, 33, 122, 245, 251, 256, 258, 268, 276, 277, 280 КУпАП, ст. 21 Закону України «Про дорожній рух», , ст. 2, 4-15, 19, 22, 32, 44-47, 72-78, 90, ст. 205, 210-211, 224, 228, 241-246, 250, 251, 295 КАС України суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати дії інспектора ПП роти № 2 батальйону № 4 полку 1 УПП в м. Києві ДПП рядового поліції Надточеєвої А.М. - незаконними.

Скасувати постанову інспектора ПП роти № 2 батальйону № 4 полку 1 УПП в м. Києві ДПП рядового поліції Надточеєвої А.М. від 14.10.2017 р. серії АР № 424735 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 255 грн. за адміністративне правопорушення, що передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду через Оболонський р/с м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня отримання копії рішення (зважаючи на п. 15.5 перехідних положень КАС України щодо порядку подання апеляційних скарг на судові рішення).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя К.А. Васалатій