Справа № 806/1726/18
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м.Житомир справа № 806/1726/18

категорія 8.3.3

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панкеєвої В.А.,

секретар судового засідання Бондаренко Д.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 20.03.2018 № НОМЕР_1, № НОМЕР_2,

встановив:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" звернулось до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № НОМЕР_1;

- визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № НОМЕР_2 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 654478,00 грн та 163619,5 грн за штрафними санкціями.

В обґрунтування позову зазначено, що відповідачем проведена документальна планова виїзна перервірка з питань дотримання позивачем податкового, валютного та іншого законодавства за період діяльності з 01.01.2015 по 31.12.2017. За результатами перевірки відповідачем складено акт від 28.02.2018 на який сільськогосподарське товариство подало заперечення від 12.03.2018. Листом від 16.03.2018 контролюючий орган повідомив позивача про відповідність встановлених порушень. Позивач вважає податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № НОМЕР_1 та податкове повідомлення-рішення від 20.03.2018 № НОМЕР_2 в частині визначення податкового зобов'язання з податку на додану вартість в сумі 654478,00 грн та 163619,5 грн за штрафними санкціями протиправними, необгрунтованими і безпідставними.

Представник позивача в судових засіданнях позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судових засіданнях проти позову заперечувала, просила відмовити у задоволенні з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов та запереченнях на відповідь на відзив.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено з матеріалів справи, на підставі направлень Головного управління ДФС у Житомирській області від 30.01.2018 № 147,148,149,150,151,152 проведено планову виїзну документальну перевірку сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське".

За результатами проведеної перевірки складено акт від 28.02.2018 № 263/06-30-14-01/03745723, яким встановлено порушення суб'єктом господарювання п.198.1., п.198.2., п.198.3., п.198.5., п.198.6. ст.198 Податкового кодексу України (а.с.36-104).

Не погодившись з актом перевірки від 28.02.2018 сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" направило на адресу Головного управління ДФС у Житомирській області заперечення від 09.03.2018 (а.с.27-32).

За результатами розгляду заперечень, Головне управління ДФС у Житомирській області у відповіді від 16.03.2018 № 2270/6/06-3014-01 зазначило, що висновки в акті перевірки суб'єкта господарювання відповідають вимогам чинного законодавства (а.с.33-34).

Вважаючи рішення податкового органу протиправними та прийнятими в порушення норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приписами ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 201.10. ст.201 ПК України передбачено, що податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п.44.1. ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно п.187.1. ст.187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Приписами п.198.1. ст.198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Положеннями п.198.2. ст.198 ПК України встановлено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Пунктом 198.3. статті 198 ПК України визначено, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Згідно з п.198.5. ст.198 ПК України платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1. статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

- в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;

- в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу);

- в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

- в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).

У відповідності до п.198.6. ст.198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Приписами статті 67 Господарського кодексу України передбачено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

Контролюючим органом встановлено, що підприємство за період з 01.01.2015 по 31.12.2017 задекларувало податкових зобов'язань з податку на додану вартість у сумі 11 059058 грн (а.с.68).

Встановлене порушення полягає у зазначенні заниженої суми зобов'язань за вказаний період у розмірі 1000000 грн, а саме формування податкового кредиту за рахунок сум податку на додану вартість за операціями з постачання консультаційних послуг за листопад 2017 року.

Податкова накладна від 30.11.2017 № 33 на суму ПДВ 1000000,00 грн зареєстрована в ЄРПН 13 грудня 2017 року за № 926557828 (а.с.38).

Підпунктом 139.1.9. п.139.1. ст.139 ПК України встановлено, що не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Згідно з ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На підставі п.85.2. ст.85 ПК України платник податків зобов'язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов'язані з предметом перевірки. Такий обов'язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Податковий орган із запитом від 12.02.2018 звернувся до суб'єкта господарювання з метою отримання первинних бухгалтерських документів (а.с.132-133).

Разом з листом від 15.02.2018 сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" направило договір про надання послуг від 30.06.2017 № 30/с/17, акт виконаних робіт від 30.11.2017 та звіт про ефективність використання виробничого потенціалу (а.с.134-136).

З метою встановлення всіх обставин, контролюючий орган звернувся з повторним запитом від 22.02.2018 (а.с.137-138).

Листом від 26.02.2018 позивач повідомив, що всі необхідні документи надані відповідачу під час проведення перевірки, що закінчилась 21.02.2018 (а.с.139-141).

До матеріалів справи позивачем надано довідку від 28.03.2018 № 78, що підтверджує наявність у власності сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" певної сільськогосподарської техніки (а.с.142-143).

Договором купівлі-продажу № 23/03/18 від 23.03.2018, актом приймання-передачі товару та видатковою накладною № 2 від 12.04.2018 підтверджується факт купівлі позивачем однієї одиниці техніки (трактору колісного, марка САSE MX 310) (а.с.144-147).

Листом від 26.03.2018 позивач звернувся до ТОВ "Агродженерейшн Україна" з проханням надати інформацію щодо виконавців розрахунків, висновків та рекомендацій (а.с.148). Відповіддю від 29.03.2018 позивачу повідомлено відомості про осіб, що приймали участь у наданні консультаційних послуг (а.с.149).

До матеріалів справи жодних доказів проведених розрахунків, висновків та рекомендацій не надано.

На підтвердження реальності вказаної операції та доцільності отримання консультаційних послуг, позивач надає договір про надання послуг № 30/с/17 від 30.06.2017. Предметом договору між ТОВ "Агроженерейшн Україна" та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" є консультаційні послуги та допомога замовнику з питань проведення оцінки ефективності використання виробничого потенціалу та обгрунтування напряму його підвищення; аналіз виробничої необхідності замовника в наявній та придбанні певних видів сільськогосподарської техніки з врахуванням особливостей вирощування продукції; з надання подальших рекомендацій у вигляді звіту та розрахунків.

У розділі 3 вказаного договору встановлено ціну обумовлених послуг, що становить 6000000 грн, у тому числі ПДВ 1000000 грн. Оплата проводиться у безготівковій формі до 15 числа місяця наступного за місяцем складання акту виконаних робіт. Підтвердженням надання послуг є підписаний і скріплений печатками сторін акт виконаних робіт та звіт з розрахунками (а.с.17-21).

В акт здачі-прийняття робіт (наданння послуг) від 30.11.2017 року № 363 зазначено про проведення консультативних робіт з питань комерційної діяльності.

Суд зауважує, що вказаний акт не містить жодної інформації щодо змісту та обсягів наданих послуг, що унеможливлює висновок стосовно факту певної господарської операції та її зв'язку з господарською діяльністю позивача (а.с.22).

За своїм економіко-юридичним змістом послуга являє собою діяльність, результати якої не мають матеріального виразу, а реалізуються та споживаються у процесі її здійснення.

Податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись господарські операції. Однак критерієм зменшення бази оподаткування податку на додану вартість є можливість на підставі наявних документів зробити беззаперечний висновок про те, що витрати фактично понесені та спрямовані на отримання доходу.

Отже, аналіз норм чинного законодавства та встановлених умов договору дозволяє зробити висновок, що на підтвердження понесених витрат у зв'язку з оплатою консультаційних послуг, позивач повинен був надати, зокрема, документи, що свідчать про фактичне виконання постачальником конкретних видів послуг та про результат виконання послуги у вигляді звіту.

У звіті ефективності використання виробничого потенціалу у сільськогосподарському підприємстві від 30.06.2017 встановлені загальні поняття та терміни виробничого потенціалу невизначеного підприємства. Суд зауважує, що у звіті відсутні пропозиції удосконалення діяльності сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" та шляхи оптимізації використання виробничих ресурсів. Загалом наведена у звіті інформація має схожість з відомостями взятими з інтернету (а.с.23-26).

Крім того, зі змісту документів поданих для підтвердження реальності операції не можливо встановити зміст і обсяг консультаційних послуг, відомості про конкретні результати виконаних робіт, обґрунтування вартості, спосіб вчинення дій. Суб'єктом господарювання не надано жодних документів на підтвердження економічної доцільності понесених витрат та їх необхідності для господарської діяльності підприємства.

Також суд зазначає, що до матеріалів адміністративної справи не були надані належні докази, що ТОВ "Агроженерейшн Україна" могло надавати консультаційні послуги з питань проведення оцінки ефективності використання виробничого потенціалу та обгрунтування напряму його підвищення, ін.

Надані позивачем докази на електронному носії (а.с.124) також не спростовують висновків контролюючого органу.

Отже, позивачем не наведено достатніх доказів реальності здійсненої операції. Надані документи на підтвердження отримання позивачем консультаційних послуг не містять деталізованої інформації про фактично надані послуги, їх обсяг та характер, строки виконання та результати здійснених заходів, що, у свою чергу, виключає можливість оцінки подальшого використання спірних послуг у діяльності підприємства.

З огляду на викладене, суд погоджується з висновками відповідача щодо відсутності підтверджень використання вказаних консультаційних послуг в господарській діяльності сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське".

Таким чином відповідачем правомірно встановлено порушення законодавства та нараховано штрафні санкції.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, відповідачем доведено правомірність податкових повідомлень-рішень від 20.03.2018 № НОМЕР_1 та від 20.03.2018 №, а тому, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позовних вимог сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське".

З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

У задоволенні позовних вимог сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Ліщинське" (вул.Леніна, 3, с.Ліщин, Житомирський р-н, Житомирська облю, 12436, ) відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.А. Панкеєва

Повне судове рішення складене 04 червня 2018 року