Справа № 823/1550/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

25 травня 2018 року

Київ

справа №823/1550/17

адміністративне провадження №К/9901/51377/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва

на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року

за позовом Приватного підприємства «Інвестиційно-будівельна компанія «Будгарант»

до головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області Глазепи Р.І.,

третя особа Департамент архітектури та містобудування Черкаської міської ради

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга, що надіслана на адресу суду 18 травня 2018 року, не відповідає вимогам частини четвертої статті 330 КАС України, а саме до касаційної скарги не додано документ про сплату судового збору у встановленому розмірі.

Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, яка була чинна на момент звернення позивача до суду) ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подачі касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду сума судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01 січня 2017 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 1600,00 гривень.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, у цій справі позов містить п'ять вимог немайнового характеру.

Таким чином, ставка судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією касаційною скаргою, складає 16000,00 гривень (1600х5х200%).

Скаржником до касаційної скарги додано платіжне доручення від 16 травня 2018 року № 675 про сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 2560,00 гривень.

Таким чином, скаржником сплачено судовий збір у меншому розмірі, ніж встановлено законодавством.

Виходячи з наведеного, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення згаданих вище недоліків, шляхом подання документу про сплату судового збору в сумі 13440,00 грн. (16000,00грн.-2560,00грн.), який підлягає зарахуванню на розрахунковий рахунок 0007, отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897, код банку отримувача: 820019, банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві, код класифікації доходу бюджету: 22030102, Судовий збір за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), номер справи (чи номер касаційного провадження), Верховний Суд.

Окрім того, касаційна скарга не відповідає вимогам пункту 4 та 5 частини другої статті 330 КАС України.

В силу положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 4, 5 частини другої статті 330 КАС України касаційна скарга подається у письмовій формі та в ній зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Разом з тим, частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Проте, у касаційній скарзі не зазначено від імені та в інтересах якого суб'єкта її пред'явлено, не обгрунтовано, в чому полягає нездійснення або неналежне здійснення представництва в суді законних інтересів державним органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від імені та в інтересах якого пред`являється касаційна скарга, а також не додано жодного доказу на підтвердження того, що вказаний державний орган не здійснює або неналежним чином здійснює представництво в суді законних інтересів держави, а органи прокуратури вживали передбачених законодавством заходів для забезпечення такого представництва з боку зазначеного суб'єкта.

Оскільки в касаційній скарзі не зазначені підстави для звернення заступника прокурора міста Києва до суду з даною скаргою, визначені в частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що, в свою чергу, суперечить вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху.

У випадку неусунення недоліків касаційна скарга буде повернута скаржнику відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 та частини другої статті 332 КАС України.

Керуючись статтями 5, 53, 169, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Залишити касаційну скаргу заступника прокурора міста Києва на постанову Черкаського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року без руху та надати строк для усунення недоліків 10 днів з моменту вручення даної ухвали.

2. Надіслати заступнику прокурора міста Києва копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк