Справа № 804/1301/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
04 червня 2018 р.Справа №804/1301/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Неклеса О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Зубко Валерія Юрійовича Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 1), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 2), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису, -
В провадженні Дніпропетровського окружного адміністративного суду перебуває адміністративна справа № 804/1301/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Зубко Валерія Юрійовича Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 1), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 2), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису.
04 червня 2018 року на адресу суду від позивача надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони суб'єктам державної реєстрації прав, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитованим суб'єктам; державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам проводити будь-які реєстраційні дії, в тому числі посвідчувати правочини, реєструвати право власності, перехід права власності, обтяження, інші речові права та вносити відповідні зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.
ОСОБА_1 обґрунтовує свою заяву тим, що 10 жовтня 2017 року державним реєстратором Зубко Валерієм Юрійовичем Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1. на підставі рішення, яке оскаржується позивачем. Від сусідів представнику стало відомо, що до будинку за вищевказаною адресою приїжджали невідомі особи, які оглядали домоволодіння. З їх поведінки вбачався намір придбати домоволодіння. У зв'язку з чим існує загроза того, що ОСОБА_3 як теперішній власник домоволодіння або його уповноважені представники у подальшому можуть передати право власності на нерухоме майно третім особам, що у подальшому значно утруднить або взагалі зробить неможливим виконання рішення суду. З наявних у справі доказів очевидними є ознаки протиправності рішення державного реєстратора по оформленню права власності на ОСОБА_3.
Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає здійснити розгляд даної заяви без повідомлення учасників справи.
Інститут забезпечення адміністративного позову регламентовано главою 10 Кодексу адміністративного судочинства України, які закріплюють підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі.
Наявність такого інституту є однією з гарантій виконання постанови адміністративного суду і спрямовані на забезпечення принципу обов'язковості судових рішень.
Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Ці підстави є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, в певний період наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
На підставі пунктів 3, 4 частини 1 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.
Отже, суд, виходячи з конкретних доказів, встановлює, чи є визначені законом підстави для забезпечення позову, та оцінює чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд відзначає, що обов'язок по доведенню та обґрунтуванню наявності відповідних підстав, покладається саме на позивача. Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося запобігти.
Судом встановлено, що фактично в заяві про забезпечення позову викладені ті самі обставини, що і у позовній заяві, які підлягають дослідженню судом під час розгляду справи по суті, а саме встановлення протиправності оскаржуваного рішення.
Позивачем не надані докази, які підтверджують необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а саме такі, що доводять існування реальної загрози невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, очевидність небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача або ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень.
Суд зазначає, забезпечуючи позов шляхом, зазначеним позивачем, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
Доводи викладені у заяві про забезпечення позову, суд не находить достатньо обґрунтованими та змістовними для задоволення вказаної заяви.
Керуючись ст.ст. 150, 154, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Зубко Валерія Юрійовича Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 1), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (- відповідач 2), третя особа ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію, скасування запису, - відмовити.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.М. Неклеса