Справа № 398/145/18
Суддя: Бугайченко Т. А.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №: 398/145/18
Провадження №: 2-а/398/53/18
РІШЕННЯ

Іменем України

"01" червня 2018 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Бугайченко Т.А., за участю секретаря Величко Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу № 398/145/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із зазначеним позовом, у якому просить скасувати постанову винесену поліцейським сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_2, БР №950907 від 07 січня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови він керував транспортним засобом Mitsubishi Pajero, номерний знак НОМЕР_1, 07.01.2018 року о 11 год. 25 хв. без номерного знаку, чим порушив п.п. 2.9 в), що не відповідає дійсності, оскільки в дорозі у нього виникла несправність з бампером і він був демонтований для ремонту, а номерний знак був закріплений під лобовим склом. Крім того оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає скасуванню з тих підстав, що після зупинки поліцейський почав складати постанову, не провів розгляду справи щодо зазначеного вище правопорушення належним чином та позбавив його можливості скористатись правами передбаченим ст. 268 КУпАП.

Позивач в судове засідання не зявився. Надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що на позовних вимогах наполягає та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що з позовними вимогами не згоден. Також долучив диск з відеозаписом правопорушення, згідно якого транспортний засіб Mitsubishi Pajero, номерний знак НОМЕР_1, рухався без переднього бамперу та номерний знак був установлений на панелі приборів, з пасажирської сторони за лобовим склом.

За таких обставин відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд встановив, що 07 січня 2018 року поліцейський сектору реагування патрульної поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2 виніс постанову серії БР №950907 від 07.01.2018 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, яке полягало у тому, що ОСОБА_3 керував автомобілем без номерного знаку, чим порушив п.п. 2.9 в) ПДР.

Відповідальність за ч. 6 ст. 121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Відповідно до п. 2.9 в) ПДР України забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обовязковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закріплений не в установленому для цього місці.

Відповідно до п. 31.4.7 е ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за відсутності передбаченого конструкцією бамперу або заднього захисного пристрою, грязезахисних фартухів і бризковиків.

Проте відповідно до п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. 1 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Крім того відповідно до п. 2.3, 2.4 роз'яснення наданого Конституційним Судом України в рішенні № 5-рп/2015 від 26 травня 2015 року по справі № 1-11/2015, у частинах першій, другій статті 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

За Кодексом до цього переліку належать, зокрема, такі адміністративні правопорушення: порушення вимог пожежної безпеки в лісах (стаття 77); порушення правил полювання (частина перша статті 85); порушення правил рибальства (частина третя статті 85); порушення правил щодо карантину тварин, інших ветеринарно-санітарних вимог (стаття 107); викидання сміття та інших предметів з вікон і дверей вагонів поїздів, прохід по залізничних коліях у невстановлених місцях (частина третя статті 109); викидання за борт річкового або маломірного судна сміття та інших предметів (частина третя статті 116-2); провезення ручної кладі понад установлені норми і неоплаченого багажу (стаття 134); безквитковий проїзд (стаття 135); прояв неповаги до суду (стаття 185-3). Притягнення особи до адміністративної відповідальності у вказаних випадках фактично відбувається у скороченому провадженні.

Скорочене провадження у справах про зазначені адміністративні правопорушення передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладання адміністративного стягнення на правопорушника безпосередньо на місці його вчинення. Застосування посадовою особою процедури скороченого провадження в інших випадках, які не визначені законом, тобто розгляд справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Аналіз положень глави 22 Кодексу в системному звязку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення "за місцем його вчинення", яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Зокрема, з відеозаписів наданих позивачем та відповідачем вбачається, що під час зупинки транспортного засобу між водієм та поліцейським виникла сварка під час якої ОСОБА_1 повідомив, що не визнає своєї провини та буде окаржувати дії працівника поліції, але в порушення зазначених вище вимог закону, поліцейським на місці зупинки автомобіля було складено оскаржувану постанову та жодні права позива при цьому роз"яснені не були, що свідчить про порушення посадовою особою права на захист позивача. Крім того жодними доказами порушення ОСОБА_3 приписів п. 31.5 ПДР України відповідачем не надано, що є безумовною підставою задоволення позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 241, 242, 244, 246, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1, місце проживання: 28008, АДРЕСА_1 до поліцейського сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Скасувати постанову від 07 січня 2018 року серії БР №950907 про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП, та накладення штрафу у розмірі 170,00 грн, яка була винесена поліцейським сектору реагування патрульної поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_2.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя Т.А. Бугайченко