Справа № 815/676/18
Суддя: Білостоцький О. В.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/676/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Білостоцького О.В.

При секретарі: Єренкевич О.А.

За участю сторін:

Представника позивача: Петровича А.В.

Представника відповідача: Садардінової І.В.

розглянувши відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтек Трейдінг» до Державної фіскальної служби України, комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, про визнання протиправним та скасування рішення,зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Лайтек Трейдінг»в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (далі Комісія ДФС України) за №428024/41091141 від 15.12.2017 року та зобов'язати Державну фіскальну службу України (далі ДФС України) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №123 від 24.11.2017 року датою її направлення - 06.12.2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ним у встановленому законодавством порядку було складено та направлено до контролюючого органу податкову накладну № 123 від 24.11.2017 року, реєстрація якої необґрунтовано була зупинена. Підставою для зупинення Комісією ДФС України було зазначено відповідність податкової накладної пункту 6 Критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної, затверджених наказом Міністерства фінансів України №564 від 13.06.2017 року.

На підтвердження правомірності та реальності господарської операції, відображеній у податковій накладній №123 від 24.11.2017 року позивачем було направлено до ДФС України пояснення та первинні документи. Однак Комісією прийнято рішення №428024/41091141 від 15.12.2017 року про відмову в реєстрації податкової накладної. Вищезазначене рішення позивач вважає незаконним, необґрунтованим, таким, що не враховує специфіку діяльності позивача та не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для його прийняття.

Крім того, за твердженням позивача, податковим органом при прийняті рішення не було враховано жодного первинного документа, що засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною № 123 від 24.11.2017 року.

Ухвалою суду від 26.02.2018 року було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Позивач у підготовчому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Державної фіскальної служби України Бутрик А.О. проти задоволення позовних вимог ТОВ «Лайтек Трейдінг» заперечувала, та зазначила, що рішення комісії ДФС України № 428024/41091141 від 15.12.2017 року, яким позивачу було відмовлено у реєстрації податкової накладної №123 від 24.11.2017 року, є правомірним та законним. Представник відповідача також зазначила, що позивачем на підтвердження відображеної в податковій накладній господарської операції було подано первинні документи без додержання вимог Закону України «Про електронний цифровий підпис», «Про електроні документи та електронний документообіг». Крім того, позивачем не було надано до податкового органу сертифікатів якості на товари, що використовувались ТОВ «Лайтек Трейдінг» при здійсненні господарської діяльності.

19.03.2018 року, 24.04.2018 року, 16.05.2018 року у справі були проведенні підготовчі судові засідання, під час яких представниками позивача та відповідача були надані пояснення, відзив на адміністративний позов (а.с.63-68), відповідь на відзив (а.с.73-75), заперечення (а.с.99-100), а також додаткові письмові докази (а.с.76-86).

19 березня 2018 року ухвалою суду до участі у справі було залучено в якості співвідповідача комісію Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

Ухвалою суду від 16.05.2018 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 23.05.2018 року представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні 23.05.2018 року заперечувала проти задоволення позовних вимог ТОВ «Лайтек Трейдінг» з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов, та просила суд відмовити у їх задоволенні.

Представники другого відповідача у справі - комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації до судового засідання не з'явились, про дату час та місце слухання справи відповідача було повідомлено належним чином та своєчасно, відзив на адміністративний позов другим відповідачем наданий не був.

Суд у справі встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Лайтек Трейдінг» з 20.01.2017 року знаходиться на обліку в Державній податковій інспекції у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області та є платником податку на додану вартість (а.с. 31-37).

Згідно довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України видами діяльності ТОВ «Лайтек Трейдінг» за КВЕД є: електромонтажні роботи; оптова торгівля іншими товарами господарського призначення (основний); прокат інших побутових виробів і предметів особистого вжитку;надання в оренду інших машин, устаткування та товарів; діяльність у сфері архітектури; інша професійна, наукова та технічна діяльність; ремонт і технічне обслуговування електричного устаткування; установлення та монтаж машин і устаткування; будівництво житлових і нежитлових будівель (а.с.31-37).

Позивач має в штаті підприємства 13 працівників та має ліцензію на проведення господарської діяльності з будівництва об'єктів 4 і 5 категорії складності (а.с. 27-30).

Як було встановлено судом, під час здійснення господарської діяльності ТОВ «Лайтек Трейдінг» (виконавець) 13.11.2017 року уклало договір на виконання робіт №2411/1 з ТОВ «Индустриал Прогресс» (замовник) з монтажу світового та звукового обладнання на об'єкті «Ставки дендропарку», розташованому за адресою: м. Одеса, проспект Шевченка, парк «Перемоги» (а.с. 13-14).

Предметом договору було виконання позивачем робіт з монтажу світлового та звукового обладнання, а його контрагентом - оплата цих робіт у порядку та умовах, визначених договором (п. 1.1. договору). Перелік робіт відображений у додатку №1 до договору (а.с. 15).

Відповідно до п. 2.1 вартість робіт за договором склала 384750,00 грн. в тому числі ПДВ., з яких сума у розмірі 250000,00 грн. (в том числі ПДВ) повинна була бути сплачена замовником протягом 3-х банківських днів з моменту отримання рахунку, а залишок суми у розмірі 134750,00 грн. (в тому числі ПДВ), протягом 3-х днів з моменту підписання акту здачі-прийняття робіт.

09.12.2017 року між сторонами вищезазначеного договору було укладено додаткову угоду, якою було змінено вартість послуг, що склала 479682,00 грн. (а.с.17).

На виконання умов зазначеного договору ТОВ «Индустриал Прогресс» 24.11.2017 року сплатило позивачу попередню оплату послуг у розмірі 250000,00 грн. (в тому числі ПДВ), що підтверджується копією платіжного доручення № 1252 від 24.11.2017 року, а 28.12.2017 року після підписання між сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000021 від 22.12.2017 року та рахунку фактури №СФ-0000161 від 21.12.2017 року - залишок суми вартості наданих послуг, що підтверджується копіями платіжних доручень №1375 та №1376 від 28.11.2017 року.

За результатами першої події, а саме отримання позивачем попередньої оплати послуг, ТОВ «ЛайтекТрейдінг» виписало та подало на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну№123 від 24.11.2017 року (а.с.12, 51).

Після підписання між сторонами акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000021 від 22.12.2017 року та рахунку фактури №СФ-0000161 від 21.12.2017 року за договором №2411/1 від 13.11.2017 року позивачем було подано на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну №159 від 22.12.2017 року (а.с.25), яку згідно квитанції №1 від 15.01.2018 року (а.с.26) було прийнято відповідачем та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.

При цьому податкова накладна №123 від 24.11.2017 року, згідно квитанції від 06.12.2017 року, була доставлена до Державної фіскальної служби України, але її реєстрацію було зупинено з посиланням на п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України (а.с.11).

В квитанції податковим органом було зазначено, що "податкова накладна відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року № 567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1201". Також даною квитанцією запропоновано ТОВ "Лайтек Трейдінг" надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На виконання пп. 201.16.2 п. 201.16 ст. 201 ПК України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) ТОВ "Лайтек Трейдінг» в електронному вигляді направило на адресу податкового органу повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності та правомірності здійснення господарської операції, відображеної у податковій накладній № 123 від 24.11.2017 року та копії первинних документів щодо здійснення цієї операції, а саме: договір на виконання робіт від 24.11.2017 року №24/11, рахунок-фактуру №СФ-0000133 від 24.11.2017 року, платіжне доручення №1252 від 24.11.2017 року, акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000018 від 30.11.2017 року, штатний розклад підприємства та розрахункову відомість №НЗП-000009 за листопад 2017 року (а.с.110).

Однак рішенням Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №428024/41091141 від 15.12.2017 позивачу було відмовлено у реєстрації податкової накладної №123 від 24.11.2017 року в ЄРПН, оскільки надані документи складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію податкової накладної (а.с.10).

Не погодившись із вищезазначеним рішенням відповідача, ТОВ «Лайтек Трейдінг» звернулось до суду.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об'єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року № 2755-VI (далі - ПК України).

Згідно пп. "а", "б" п. 185.1 ст. 185 ПК України, об'єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

Датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг згідно приписів норми пункту 187.1 статті 187 ПК України вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню; б) дата відвантаження товарів.

База оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (пункт 188.1статті 188 Податкового кодексу України).

Згідно з п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 01 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Як було встановлено судом, позивачем за правилами першої події, а саме отримання попередньої оплати за надання послуг, було виписано та подано на реєстрацію в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 123 від 24.11.2017 року.

За приписами п. 74.2 ст. 74 ПК України (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних /розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначений Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 (далі - Порядок № 1246).

Згідно п. 12 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов'язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до п. 13 Порядку № 1246 за результатами перевірок, визначених п. 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні норми містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України (в редакції яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування.

Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зі змісту квитанції № 1 від 06.12.2017 року по податковій накладній №123 від 24.11.2017 вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом № 567.

Разом з тим суд зазначає, що пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України №567 (далі - Критерії), визначено, що моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за декількома критеріями, а саме:

- обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній/розрахунку коригування, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 разу більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних/розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється);

- відсутність (анулювання, призупинення) ліцензій, виданих органами ліцензування, які засвідчують право суб'єкта господарювання на виробництво, експорт, імпорт, оптову і роздрібну торгівлю підакцизними товарами (продукцією), визначенимипідпунктами 215.3.1 та 215.3.2 пункту 215.3 статті 215 розділу VI Податкового кодексу України, стосовно товарів, які зазначені платником податку у податковій накладній, поданій на реєстрацію в Реєстрі.

- розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку на додану вартість, якщо передбачається зміна вартості товару/послуг більше ніж удвічі та/або зміна номенклатури товарів/послуг (для кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД - зміна перших чотирьох цифр кодів, а для кодів послуг відповідно до Державного класифікатора продукції та послуг - перших двох цифр кодів).

Аналізуючи вищезазначені норми, суд доходить висновку, що приписами пункту 6 Критеріїв визначено декілька критеріїв оцінки ступеня ризиків, на підставі чого податковий орган повинен був у квитанції №1 від 06.12.2017 року чітко зазначити вид критерію, якому не відповідає податкова накладна №123 від 24.11.2017 року.

Разом з тим зі змісту Квитанції від 06.12.2017 року про зупинення реєстрації податкової накладної №123 від 24.11.2017 року вбачається, що фіскальним органом зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкових накладних в ЄРПН, затверджених Наказом № 567, що на думку суду, не свідчить про виконання контролюючим органом вимог пп. 201.16.1 п. 201.16 ст. 201 ПК України.

Викладення у вказаній квитанції речення про «невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1201» та віднесення з цих підстав податкової накладної № 123 від 24.11.2017 року до пункту 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків суд вважає необґрунтованим, оскільки такого критерію не визначено у пункті 6 наказу Міністерства фінансів України № 567.

При вирішенні справи судом також враховано і те, що не визначення контролюючим органом конкретного виду критерію, який встановлений п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків Наказу №567 прямо впливає на можливість надання в подальшому платником податків відповідних документів, перелік яких міститься у Вичерпному переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017року №567 (далі Вичерпний перелік документів Наказу № 567).

Так, пунктом 1 Вичерпного переліку документів Наказу №567, зазначено перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН у розмірі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, зокрема:

1) для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договору, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження,розвантажування продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором або/законодавством;

2) для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З аналізу норм законодавства слідує, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Як вбачається зі змісту Квитанції про реєстрацію податкової накладної /розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН по податковій накладній, фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних.

Таким чином, у Квитанції від 06.12.2017 року фіскальним органом, в порушення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України не вказано ані конкретного виду критерію оцінки ступеня ризику (пункт 6 Критеріїв містить визначення трьох різних критеріїв), ані конкретного переліку документів, вичерпний перелік яких встановлений Наказом №567.

Відповідно до пп. 201.16.2, пп.201.16.3 п. 201.16 ст. 201 ПК України (в редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного рішення) письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування.

Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про: а) реєстрацію податкових накладних; б) відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що на виконання положень підпункту 201.16.2 пункту 201.6 статті 201 ПК України позивачем було направлено до податкового органу копії первинних документів та пояснення по господарській операції, щодо якої була складена податкова накладна № 123 від 24.11.2017 року.

Однак рішенням Комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №428024/41091141 від 15.12.2017 позивачу було відмовлено у реєстрації податкової накладної № 123 від 24.11.2017 року в ЄРПН, оскільки надані документи складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС України рішення про реєстрацію податкової накладної.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації» від 29.03.2017 року №190 (далі - Постанова №190) (яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту в підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

На підставі вищезазначеного суд доходить висновку, що рішення Комісії ДФС України повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної із зазначенням документів, які складені з порушенням вимог законодавства та/або документів, яких не вистачає для прийняття рішення про реєстрацію у ЄРПН ПН/РК.

Разом з тим оскаржуване рішення відповідача не містить конкретної інформації щодо причин та підстав для його прийняття, а лише містить загальну тезу про те, що причиною його прийняття є: надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування. При цьому в рішенні не зазначено документів, що складені з порушенням законодавства та переліку документів, яких не вистачає контролюючому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Суд не приймає при вирішенні справи в якості обґрунтувань спірного рішення Комісії ДФС посилання представника відповідача Бутрик А.О. у підготовчому судовому засіданні на відсутність у позивача сертифікатів якості на товари, що використовувались ТОВ «Лайтек Трейдінг» при наданні послуг з монтажу світового та звукового обладнання, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що предметом господарської операції, відображеної в спірній податковій накладній, було виконання позивачем робіт, а не продаж зазначених товарів.

Суд також не приймає до уваги посилання представника відповідача на порушення позивачем вимог ЗУ «Про електронний цифровий підпис» та ЗУ «Про електроні документи та електронний документообіг» при поданні первинних документів ТОВ «Лайтек Трейдінг» на підтвердження господарської операції за податковою накладною № 123 від 24.11.2017 року, оскільки положення вищезазначених законодавчих актів регламентують підписання та складання електронних документів, а не копій паперових документів, що пересилаються за допомогою електронних засобів зв'язку.

З цього приводу суд також зазначає, що наявність вищенаведених зауважень з боку контролюючого органу до товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтек Трейдінг» при поданні до реєстрації спірної податкової накладної та первинних документів до неї не було підтверджено в судовому засіданні іншим представником ДФС України Садардіновою І.В., яка приймала участь у судовому розгляд справи. Таких зауважень також не зазначено і у відзиві на адміністративний позов та у запереченнях на відповідь на відзив. Як вбачається із зазначених процесуальних документів відповідача, підставою для прийняття ДФС України рішення № 428024/41091141 від 15.12.2017 року було ненадання платником податків істотних документів у відповідності до вимог Наказу Мінфіну України №567 (без їхньої конкретизації), що, на думку суду, є також неналежним обґрунтуванням суб'єктом владних повноважень своєї правової позиції щодо спірного рішення.

Представниками контролюючого органу також не було спростовано в судовому засіданні твердження позивача щодо реєстрації в ЄРПН без будь-яких зауважень податкової накладної ТОВ «Лайтек Трейдінг» № 159 від 22.12.2017 року, яку було складено підприємством за результатом завершення тієї ж самої господарської операції та на підставі тих самих первинних документів, з товариством з обмеженою відповідальністю «Индустриал Прогресс». При цьому будь-яких відмінностей у порядку складання податкових накладних №№123 та 159, порядку надання їх до контролюючого органу, або будь-яких інших підстав, що могли бути причинами прийняття різних рішень щодо цих податкових накладних, податковим органом суду не зазначено.

При вирішенні справи суд також виходить із того, що зазначене рішення Комісії ДФС є актом індивідуальної дії.

На думку суду правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб'єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, який не містить загальнообов'язкових правил поведінки та стосується прав і обов'язків лише чітко визначеного суб'єкта (суб'єктів), якому (яким) він адресований.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових обов'язків, обумовлених цими актами; при цьому за умов відповідності такого акту нормам чинного законодавства.

Натомість, оскаржуване рішення фіскального органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов'язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб'єкта владних повноважень.

Зазначений висновок суду узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року є джерелом права.

У рішенні від 13 грудня 2001 року у справі «Церква Бесарабської Митрополії проти Молдови» ЄСПЛ зазначив, що закон має бути доступним та передбачуваним, тобто вираженим з достатньою точністю, щоб дати змогу особі в разі необхідності регулювати його положеннями свою поведінку (пункт 109).

На державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року; "Тошкуце та інші проти Румунії", заява №36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах.

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків ("Лелас проти Хорватії", п. 74).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваного рішення № 428024/41091141 від 15.12.2017 року, у зв'язку з чим у справі наявні підстави для визнання протиправним та скасування зазначеного рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкової накладної або відмову в такій реєстрації протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Відповідно до підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день настання однієї із таких подій:

а) прийнято рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

б) набрало законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

У першому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної, яке ухвалюється саме комісією ДФС України.

У другому випадку податкова накладна, реєстрацію якої в Єдиному реєстрі податкових накладних було зупинено, реєструється у день набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішення суду про реєстрацію відповідної податкової накладної.

Пунктом 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 року № 1246 встановлено, що у разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Враховуючи, що судом встановлено відсутність у відповідача правових підстав для відмови у реєстрації податкової накладної шляхом прийняття відповідного рішення, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушеного права позивача є зобов'язання відповідача зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 123 від 24.11.2017 датою її фактичного надходження - 06.12.2017 року.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви додано платіжне доручення №392 від 16.02.2018 року на суму 3524,00 грн. про сплату судового збору за подання адміністративного позову.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтек Трейдінг», суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному обсязі з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 77, 180, 192-194, 205, 241-246, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтек Трейдінг» (65114, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 140-А) до Державної фіскальної служби України (04655, м. Київ, Львівська площа, 8), комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації (04655, м. Київ, Львівська площа, 8), про визнання протиправними та скасування рішення, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №428024/41091141 від 15.12.2017 року про відмову у реєстрації податкової накладної №123 від 24.11.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Зобов'язати Державну фіскальну служби України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних, складену ТОВ «Лайтек Трейдінг» податкову накладну № 123 від 24.11.2017 року, датою її фактичного подання 06.12.2017 року.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Лайтек Трейдінг» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3524, 00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та п.п.15.5 п.15 ч.1 розділу VII Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний суддею 01 червня 2018 року.

Суддя О.В. Білостоцький

.