Справа № 825/2181/18
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

01 червня 2018 року Чернігів Справа № 825/2181/18

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Баргаміна Н.М., перевіривши матеріали скарги Ріпкинського об’єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

Ріпкинське об’єднане управління Пенсійного фонду України звернулось до суду зі скаргою до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Частиною другою статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

У позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування (частина перша статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України).

Пунктом 11 частини п’ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в позовній заяві зазначається власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Так, скарга подана з порушенням вимог частини першої, пункту 11 частини п’ятої статті 160, частини третьої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме:

- позивачем викладено свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування не у формі позовної заяви;

- позивачем не зазначено власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;

- позивачем не надано суду оригіналу документа про сплату судового збору у порядку та розмірі, визначених частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, оскільки Верховний Суд в постанові від 18.01.2018 у справі № 565/256/15-ц дійшов висновку, що виконавче провадження є завершальною і невід’ємною частиною (стадією) судового провадження по конкретній справі, за яку сплачено судовий збір, та в якій провадження за скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби не відкривається, то за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця судовий збір не сплачується.

Перевіривши матеріали справи та доводи позивача, викладені в клопотанні, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення від сплати судового збору, оскільки вищевказана постанова Верховного Суду ухвалювалася у рамках розгляду справи, поданої в порядку цивільного судочинства, а тому правова позиція висловлена у тій справі не може бути застосована до справи, що розглядається в порядку адміністративного судочинства.

Одночасно, Цивільним процесуальним кодексом України, зокрема, розділом VII, передбачено інший порядок оскарження дій та рішень державного виконавця, ніж це встановлено Кодексом адміністративного судочинства України.

Даний правовий висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 25.04.2018 у справі № 331/7421/17 (2-а/331/243/2017).

Крім того, відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно частин першої та другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність також і умов, передбачених частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір», для звільнення Ріпкинського об’єднаного управління Пенсійного фонду України від сплати судового збору, а тому вказане клопотання не підлягає задоволенню.

Так, підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру суб’єктом владних повноважень встановлюється ставка судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, належною сплатою судового збору при поданні до суду суб’єктом владних повноважень адміністративного позову майнового характеру вважається сплата судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Відповідно до частини першої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Вказані недоліки позивач може усунути у п’ятиденний строк з моменту отримання ухвали суду шляхом подання до суду: 1) належним чином оформленої позовної заяви з додержанням вимог частини першої, пункту 11 частини п’ятої статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України та доказу надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення відповідачу копії належним чином оформленої позовної заяви; 2) оригіналу документа про сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн.

Керуючись статтями 160, 169, 243 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:

Відмовити Ріпкинському об’єднаному управлінню Пенсійного фонду України в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позовну заяву Ріпкинського об’єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови – залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків – 5 днів з моменту отримання ухвали суду.

Роз’яснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків, у встановлений судом строк, відповідно пункту 1 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява буде йому повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Баргаміна