Справа № 807/65/18
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2018 року м. Ужгород№ 807/65/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Плеханова З.Б.

при секретарі: Цапфел Е.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 , представник - ОСОБА_2

відповідача: Головне управління ДФС у Закарпатській області, представник - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ГУ ДФС у Закарпатській області, яким з урахуванням уточнених позовних вимог просить: 1.Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення №22982-09 від 20.06.2017 року Головного управління ДФС у Закарпатській області.

05 квітня 2018 року Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду, що занесена до журналу судового засідання, було замінено у відповідності до ст.47 КАС України первісного відповідача - Ужгородську обєднану Державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Закарпатській області на належного - Ужгородську обєднану Державну податкову інспекцію ГУ ДФС у Закарпатській області.

1. Позиції сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Державної фіскальної служби в Закарпатській області, винесено податкове повідомлення рішення № 22982-09 від 20.06.2017 року згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПКУ та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПКУ визначено суми податкового зобов'язання: податок па нерухоме майно, відмінне під земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в розмірі 26294,49 грн. відносно ОСОБА_1.

З вказаним податковим повідомленням рішенням позивач не погоджується , оскільки податковий борг був розрахований з порушенням вимог чинного законодавства, що тягне за собою наслідком скасування даного рішення. Зазначає, що нерухоме майно перебуває у спільні частковій власності позивача та її чоловіка . Відтак відповідно до ст. 70 СК України частка будинку позивача складає 1/2 будинку, тобто 294 кв.м., тобто обєктом оподаткування повинна бути лише її частка. На підставі чого просить задовольнити вищевказані позовні вимоги.

Представником відповідача було надано відзив на даний адміністративний позов, відповідно до якого заперечує щодо задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником, зокрема, житлового будинку, загальною площею 589,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Проектна, 25, с. Минай, Ужгородський район, Закарпатська обл.

ГУ ДФС у Закарпатській області проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесено відносно позивача податкове повідомлення-рішення від 20.06.2017 №22982-09 про визначення суми податкового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік на суму 26294,49 гривень. Зазначає, що податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а для об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що знаходяться у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи з загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт. Відповідно подружжям був укладений договір, в якому сторони вирішили здійснити визначення часток в спільному майні подружжя, за яким право власності на ? частку будинку належить ОСОБА_4. Однак вказаний договір укладено після отримання податкового повідомлення-рішення №22982-09 від 20.06.2017р., яким визначено суму податкового зобов'язання ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 26294,49грн. На підставі чого просить у задоволенні позову відмовити.

02 травня 2018 року на адресу Закарпатського окружного адміністративного суду від позивача надійшла відповідь на відзив , відповідно до якої позивач не погоджується з позицією відповідача викладеною у відзиві на позов. Зокрема зазначає, що укладанням договору оформлено факт, який існував задовго до прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 20.06.2017 №22982-09, тому вважає, що суд при прийнятті рішення повинен взяти це до уваги. На підставі чого просить суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

2. Обставини , встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником, зокрема, житлового будинку, загальною площею 589,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Проектна, 25 с. Минай, Ужгородський район, Закарпатська обл. (а.с.53-58).

27 січня 2015 року Рішенням Холмківської сільської ради була встановлено ставка податку на нерухоме майно , відмінне від земельної ділянки, розмір якої у Додатку до рішення вказаний 0,2 % до розміру мінімальної заробітної плати , встановленої на 1 січня звітного періоду ( а.с.8,11)

Ужгородською обєднаною державною податковою інспекцією Головного управління Державної фіскальної служби в Закарпатській області, проведено розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки та винесено винесено податкове повідомлення рішення №22982-09 від 20.06.2017 року згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 ПКУ та відповідно до пп.266.7.2 п.266.7 ст.266 ПКУ визначено суми податкового зобов'язання: податок па нерухоме майно, відмінне під земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової та нежитлової нерухомості за 2016 рік в розмірі 26294,49 грн. відносно ОСОБА_1 (а.с.11,73).

Згідно поданого відповідачем розрахунку податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки. визначеного позивачці: при визначення сум в розмірі 26294 грн. було прийнято до уваги те, що загальна площа будинку позивачки складає 589,7 кв.м.; загальна площа зменшена на пільгову площу 120 кв.м.; ставка податку за 2016 рік 0.2% згідно рішення Холмківської сільської ради від 27.01.2015 року , виходячи із суми заробітної плати встановленої на 1 січня 2016 року в розмірі 1378 грн. і збільшена на 25000 грн.( а.с.73)

Не погоджуючись із діями контролюючого органу, позивач звернувся до ДФС України зі скаргою, у якій просив скасувати податкове повідомлення-рішення від №22982-09 від 20.06.2017 року . Рішенням про результати розгляду скарги 08.08.2017 року ДФС України відмовлено позивачу у задоволенні скарги ( а.с.6-7).

23 серпня 2017 року між Позивачем, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір, в якому зазначається про те, що житловий будинок № 25, що знаходиться по вул.Проектній в с.Минай, Ужгородського району, набутий сторонами під час перебування в зареєстрованому шлюбі, а враховуючи те, що правовстановлюючий документ на зазначене майно зареєстрований за одним з подружжя ОСОБА_1, сторони вирішили здійснити визначення часток в спільному майні подружжя, за яким право власності на 1/2 частку будинку належить ОСОБА_4 (а.с.9,10).

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Статтею 67 Конституції України встановлено обов'язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Частиною другою статті 19 Основного Закону визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спеціальним законом з питань оподаткування, який встановлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплату пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків і визначає заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу є Податковий кодекс України від 02.12.2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - ПК України).

У відповідності до п. 6.1 ст. 6 ПК України податком є обов'язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Елементи податку на майно визначені розділом XII Податкового кодексу України.

Законом №71-VIII з 2016 року розширено базу оподаткування для податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, шляхом оподаткування як житлової, так і нежитлової нерухомості.

Відповідно п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ об'єктом оподаткування є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Також, у п.п. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПКУ визначено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до п.п. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 ПКУ база оподаткування об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстр) речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з п.п 266.5.1. п. 266.5 ст. 266 ПКУ ставки податку для об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об'єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 ПК України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

У статті 10 ПК України, якою встановлено перелік місцевих податків, який включає податок на майно (підпункт 10.1.1), що складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено пунктом 7.1 статті 7 ПК України.

Згідно статті 265 ПК України (у редакції Закону України №71-VIII від 28 грудня 2014 року, що діє з 01 січня 2015 року) податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки згідно з ПК України є місцевим податком.

Особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України встановлює тільки перелік дозволених до впровадження місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв, - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Так, відповідно до підпункту 8.3 статті 8 ПК України до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно пункту 4.4 статті 4 ПК України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Тобто безпосереднє встановлення місцевих податків, у тому числі і податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено ПК України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також пунктом 24 частини 1 статті 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" та статті 143 Конституції України.

У відповідності до пункту 10.3 статті 10 ПК України місцеві ради в межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно пункту 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Так, відповідно до Рішення 47 сесії Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області шостого скликання « Про місцеві податки і збори» від 27.01.2015 року, у відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового Кодексу України та деяких законодавчих акті України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 року № 71-VІІВ, статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетного Кодексу України та враховуючи пропозиції постійних комісій сільської ради , встановлено у 2015 році податок на майно зі встановленням ставок.( а.с.8).

Пунктом 266.4 ст. 266 Податкового кодексу України встановлено, що база оподаткування об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи платника податку, зменшується зокрема, б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120кв. метрів. При цьому пільги з податку, передбачені підпунктами 266.4.1 266.4.2 цього пункту, для фізичних осіб не застосовуються до:

- об'єкта/об'єктів оподаткування, якщо площа такого/таких об'єкта/об'єктів перевищує п'ятикратний розмір неоподатковуваної площі, встановленої підпунктом 266.4.1 цього пункту;

-об'єкта/об'єктів оподаткування, що використовуються їх власниками з метою одержання доходів (здаються в оренду, лізинг, позичку використовуються у підприємницькій діяльності).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у порядку визначеному п.п. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, зокрема:

б) за наявності у власності платника податку більше одного об'єкта житлової нерухомості одного типу, в тому числі їх часток, податок обчислюється виходячи із сумарної загальної площі таких об'єктів зменшене відповідно до підпунктів "а" або "б" підпункту 266.4.1 пункту 266.4 цієї статті та відповідної ставки податку;

г) сума податку, обчислена з урахуванням підпунктів "б" і "в" цього підпункту, розподіляється контролюючим органом пропорційно до питомої ваги загальної площі кожного з об'єктів житлової нерухомості;

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів "а" - "г" цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Підпунктом 266.7.3 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України передбачено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживання (реєстрації) для проведення звірки даних щодо:

-об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку;

-розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку;

-права на користування пільгою із сплати податку;

-розміру ставки податку;

-нарахованої суми податку.

Тобто, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а для об'єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що знаходяться у власності юридичних осіб, обчислюється такими особами самостійно виходячи з загальної площі кожного окремого об'єкта оподаткування на підставі документів, що підтверджують право власності на такий об'єкт.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідно до даних Державного реєстру прав власності на нерухоме майно та свідоцтва про право власності на нерухоме майно у власності позивача знаходиться житловий будинок, об'єкт житлової нерухомості, загальною площею 589,7 кв.м., що знаходиться за адресою вул. Проектна, 25 с. Минай, Ужгородський район, Закарпатська обл.

Податковий звітний період, за який нараховано вказаний податок - це 2016 рік.

Відповідно договір про часткову власність на будинок укладено у серпні 2017 року , отже пісял закінченя звітного періоду та після отримання податкового повідомлення-рішення №22982-09 від 20.06.2017р., яким визначено суму податкового зобов'язання ОСОБА_1 по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки в сумі 26294,49грн.

Відповідно до ст. 3 ПКУ податкове законодавство України складається з Конституції України; цього Кодексу; Митного кодексу України та інших законів з питань митної справи у частині регулювання правовідносин, що виникають у зв'язку з оподаткуванням митом операцій з переміщення товарів через митний кордон України (далі - законами з питань митної справи); чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування; нормативно-правових актів, прийнятих на підставі та на виконання цього Кодексу та законів з питань митної справи; рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування з питань місцевих податків та зборів, прийнятих за правилами, встановленими цим Кодексом.

Згідно ст. 5 ПКУ поняття, правила та положення, установлені цим Кодексом та законами з питань митної справи, застосовуються виключно для регулювання відносин, передбачених статтею 1 цього Кодексу. 5.2. У разі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу.

Отже, посилання позивачки на регулювання даних правовідносин положеннями Сімейного кодексу України , зокрема статтею 60 СКУ є невірним, оскільки правовідносини , які підлягають застосуванню у даному спорі регулються тільки Податковим кодексом України, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів.

Згідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд дійшов висновку, про безпідставність заявлених ОСОБА_1 позовних вимог та правомірність дій відповідача при винесенні податкового повідомлення-рішення № 22982-09 від 20.06.2017 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Закарпатській області, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення № 22982-09 від 20.06.2017 року - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня отримання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

СуддяОСОБА_5

Повний текст судового рішення складено та підписано 05 червня 2018 року.