Справа № 806/1301/18
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/1301/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Шуляк Л.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Коростишівської міської ради про визнання дій неправомірними, скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Коростишівської міської ради у відмові в наданні дозволу на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки з підстав вказаних у рішенні №342 від 20.02.2018; скасувати рішення №342 від 20.02.2018 в частині відмови ОСОБА_1 в наданні дозволу на виготовлення документації з землеустрою про відведення земельної ділянки та зобов'язати Коростишівську міську раду розглянути заяву позивача в його присутності відповідно норм чинного законодавства.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що рішенням Коростишівської міської ради №342 від 20.02.2018 за результатами розгляду заяви про надання позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га для передачі в приватну власність для індивідуального житлового будівництва відмовлено, у зв'язку з тим, що бажана земельна ділянка необхідна для обслуговування водоводу та перебуває на балансі МКП "Водоканал". Не погоджуючись з вказаним рішенням міської ради, вважаючи їх протиправними позивач звернувся до суду .

Ухвалою суду від 26.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із проведенням судового засідання та повідомленням (викликом) сторін та учасників справи. Судовий розгляд справи призначено на 19.04.2018 о 14:00.

В судове засідання 19.04.2018 сторони не з'явилися.

Позивач 18 квітня 2018 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, причини неявки не повідомив. Надіслав відзив на позовну заяву 17 квітня 2018 року, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без представника міської ради.

Зважаючи на неявку сторін та керуючись приписами ч.3 ст. 194, ч.9 ст. 205, ч.4 ст. 229 КАС України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у порядку письмового провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_2 звернувся до Коростишівської міської ради 04 серпня 2017 року із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки орієнтовним розміром 0,10 га для передачі в приватну власність для індивідуального житлового будівництва (а.с.7).

Додатками до вказаної заяви вказано графічний матеріал, який вказує розміщення бажаної земельної ділянки на картографічному матеріалі з Генерального плану м.Коростишів, довідка від 05.08.2015 №34-612-0.2-3200/2-15, копія паспорта та копія ідентифікаційного коду.

Рішенням Коростишівської міської ради від 20.02.2018 №342 відмовлено ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Коростишева для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з відсутністю в натурі (на місцевості) бажаної площі земельної ділянки та враховуючи викопіювання з детального плану, згідно якого дана земельна ділянка необхідна для обслуговування водоводу, що проходить по ній та перебуває на балансі МКП "Водоканал" (а.с.15).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до приписів ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно із пунктом тридцять четвертим статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Нормами статті 46 Закону України "Про місцеве самоврядування" визначено, що сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Частинами першою і другою статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах:

а) для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської, селищної, міської ради, де знаходиться фермерське господарство. Якщо на території сільської, селищної, міської ради розташовано декілька сільськогосподарських підприємств, розмір земельної частки (паю) визначається як середній по цих підприємствах. У разі відсутності сільськогосподарських підприємств на території відповідної ради розмір земельної частки (паю) визначається як середній по району;

б) для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара;

в) для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара;

г) для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара;

ґ) для індивідуального дачного будівництва - не більше 0,10 гектара;

д) для будівництва індивідуальних гаражів - не більше 0,01 гектара.

За приписами ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної або комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Кабінету Міністрів Автономної Республіки Крим, Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею (ч.6 ст.118 Земельного кодексу України).

За приписами ч.7 ст.118 Земельного кодексу України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою та техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача про надання дозволу на розроблення документації землеустрою, відповідач повинен був прийняти одне з таких рішень: про надання дозволу на розроблення відповідної документації із землеустрою, або про відмову у наданні відповідного дозволу із зазначенням причин відмови.

Підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки є вичерпним.

Як зазначалось раніше, відповідач рішенням від 20.02.2018 №342 відмовив ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,10 га в межах міста Коростишева для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, у зв'язку з відсутністю в натурі (на місцевості) бажаної площі земельної ділянки та враховуючи викопіювання з детального плану, згідно якого дана земельна ділянка необхідна для обслуговування водоводу, що проходить по ній та перебуває на балансі МКП "Водоканал".

Проте, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів того, що бажана земельна ділянка перебуває у власності чи користуванні інших осіб (в тому числі МКП "Водоканал") чи наявності будь-яких інших перешкод для передання її у власність позивачу відповідачем в ході розгляду справи не надано.

Суд не приймає до уваги наданий відповідачем до відзиву на адміністративний позов лист відділу містобудування та архітектури Коростишівської міської ради від 26.09.2017 №6, оскільки, викладена в ньому інформація стосується земельних ділянок для ведення садівництва, тоді як позивач ставив питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що рішення Коростишівської міської ради №342 від 20.02.2018 не відповідає вимогам ч.2 ст.2 КАС України щодо його обґрунтованості, оскільки відповідачем не доведено наявність підстав для відмови позивачу у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, встановлених ст.118 ЗК України.

При цьому, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

За таких обставин, вимога позивача про зобов'язання Коростишівської міської ради повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.17 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сесії ради проводяться гласно із забезпеченням права кожного бути присутнім на них, крім випадків, передбачених законодавством, отже право позивача бути присутнім при повторному розгляді його заяви встановлено законом.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірності своїх дій та рішень, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат у даній адміністративній справі, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 258, 261-262, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати неправомірними дії Коростишівської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з підстав, вказаних у рішенні №342 від 20.02.2018.

Скасувати рішення Коростишівської міської ради №342 від 20.02.2018 в частині відмови ОСОБА_2 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Зобов'язати Коростишівську міську раду (вул. Чапаєва, 1, м. Коростишів, Житомирська область, 12501) повторно розглянути заяву ОСОБА_2 (вул.Гагаріна, 48, м. Коростишів, Житомирська область, 12504, ідентифікаційний код НОМЕР_1) від 04.08.2017, та прийняти рішення з урахуванням норм Земельного кодексу України та висновків суду у даній справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя Л.А.Шуляк

Повний текст рішення складено: 29.05.2018