Справа № 804/5824/17
Суддя: Чорна Валерія Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-04-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2018 року справа № 804/5824/17

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Чорна В.В., розглянувши у спрощеному (письмовому) провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:
12 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом, в якому, з урахуванням змінених позовних вимог (а.с. 37-40), просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача 1 Дніпропетровського обласного військового комісаріату, яка полягає в неприйнятті та ненаправленні розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України заяви та документів, доданих до неї, про призначення та виплату позивачці одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України; зобов`язати Дніпропетровський обласний військовий комісаріат подати до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України документи щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, передбаченої Законом України; зобов`язати Міністерство оборони України здійснити нарахування та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 у відповідності до вимог постанови Кабінету Міністрів України № 499 від 28.05.2008 р. «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб» та наказом Міністерства оборони України № 530 від 14.08.2014 р.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначила про те, що її колишній чоловік, батько їх неповнолітньої дитини ОСОБА_2 сержант ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження ним військової служби, у зв`язку з цим, відповідно до Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців,військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, чи для проходження служб у військовому резерві», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2003 р., позивач, яка має на утриманні неповнолітню доньку, має право на отримання одноразової грошової допомоги. Однак, листом від 03.03.2017 р. Дніпропетровський обласний військовий комісаріат відмовив їй у направленні документів на отримання одноразової допомоги у зв`язку з тим, що її чоловіка виключено із списків військової частини 27.05.2017 року, тобто до дня його смерті. З такими висновками позивач не погоджується та стверджує, що причина смерті її чоловіка прямо пов`язана з проходженням ним військової служби та прийняттям безпосередньої участі в проведенні антитерористичної операції, що є підставою для здійснення виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті). Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити заявлені нею в уточненому адміністративному позові вимоги в повному обсязі (а.с. 4-7, 37-40).

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.10.2017 р., після усунення позивачем недоліків позовної заяви, за даним позовом відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні (а.с. 2).

Від представника відповідача 1 Дніпропетровського обласного військового комісаріату Слободянюка Р.О. до суду надійшли заперечення проти адміністративного позову від 11.12.2017 р., в яких зазначено, що згідно з витягом з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 121 від 27.05.2016 р. сержанта ОСОБА_3 виключено зі списків військової частини 27.05.2017 року. Тобто, як зазначає представник відповідача, 28 травня 2016 року останній вже не був військовослужбовцем, не виконував обов`язків військової служби, та не проходив військову службу. При цьому, згідно із свідоцтвом про смерть від ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, будучи цивільною особою, у зв`язку з чим соціальні гарантії та правовий захист на членів його сім`ї, в тому числі ОСОБА_1 , в частині права та отримання одноразової грошової допомоги, не розповсюджуються. Посилаючись на викладені обставини, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 45-47).

Відповідач 2 Міністерство оборони України жодних письмових пояснень та документів до суду не надав.

Суд зазначає, що на момент розгляду даної справи Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 10 ч. 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності Кодексу в редакції від 15.12.2017 року, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності нової редакції Кодексу.

Відтак, виходячи з положень п. 2 ч. 1 ст. 263 Кодексу адміністративного судочинства України (в новій редакції), ухвалою суду від 30.01.2018 р. справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами (а.с. 67).

Крім того, розпорядженням в.о. керівника апарату суду № 100д від 30.01.2018 р. внесено зміни до складу колегії суддів шляхом її зменшення (виключення двох суддів зі складу колегії, оскільки за нормами КАС України (в новій редакції) справа підлягає одноособовому розгляду суддею) (а.с. 65).

Дослідивши матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову та заперечення відповідача, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_1 з 12.03.1999 р. по 18.09.2000 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_2 , та свідоцтвом про розірвання шлюбу НОМЕР_3 (а.с. 8)

Згідно із свідоцтвом про народження від ІНФОРМАЦІЯ_4 , у батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 народилась донька ОСОБА_2 (а.с. 9).

Довідкою № 35 від 22.02.2017 р., виданою Криворізькою об`єднаною міською довідково-інформаційною службою, підтверджено проживання у АДРЕСА_1 сім`ї з трьох чоловік, в тому числі, ОСОБА_1 та неповнолітньої ОСОБА_2 (а.с. 60).

Згідно з довідкою № 2781 від 27.05.2016 р., виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_3 в період з 16.05.2015 по 01.11.2015, з 25.11.2015 по 14.01.2016 та з 13.03.2016 по 15.03.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей (а.с. 13).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_3 з 27 травня 2016 року виключено із списків особового складу військової частини (а.с. 59).

Згідно з витягу із протоколу № 3995 від 16.09.2016 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, у колишнього військовослужбовця старшого сержанта ОСОБА_3 , 1975 року народження, встановлено захворювання: «Опікова хвороба», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №1068 від 07.06.2016 р., виданого Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 07.06.2017 р.) - захворювання та причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини (а.с. 12).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 07.06.2017 р., ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 40 років (а.с. 15).

27 лютого 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою до Військового комісару Дніпропетровського обласного військового комісаріату щодо виплати одноразової грошової допомоги на неповнолітню дитину, яка виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, та надала до заяви відповідні документи (а.с. 51).

Однак, військовий комісар Дніпропетровського обласного військового комісаріату листом № 7/10753/7 від 03.03.2017 р. відмовив їй у направленні документів щодо виплати одноразової допомоги, та повернув заяву із долученими нею документами у зв`язку з тим, що така допомога виплачується військовослужбовцям та членам їх сімей, а не особам, звільненим з військової служби. Крім того, у листі зазначено, що згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 07.06.2017 р., смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 . Водночас, згідно з наказом командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 № 121 від 27.05.2016 р. сержанта ОСОБА_3 виключено зі списків військової частини 27.05.2017 року, тобто, до дня смерті (а.с. 10-11).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із зазначеним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантії військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах, сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, та врегульовано відносини у цій галузі.

Статтею 16 вказаного Закону врегульовано питання одноразової грошової допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Так, частиною 1 наведеної статті визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно до ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.

Пунктом «а» ч. 1 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Відповідно до статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її отримання. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від отримання одноразової грошової допомоги її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами. Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:

а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;

б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);

г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги (стаття 16-4 Закону № 2011).

Ці положення кореспондуються з Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служб у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 р. № 975 (далі - Порядок № 975).

Пунктом 10 Порядку № 975 встановлено, що члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; - витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Відповідно до пункту 13 Порядку № 975, керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в п. 10 і п. 11 цього Порядку. Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з листа № 7/10753/7 від 03.03.2017 р. військового комісару Дніпропетровського обласного військового комісаріату, підставою для відмови в направленні документів щодо виплати позивачу одноразової допомоги на неповнолітню дитину стало те, що ОСОБА_3 на момент його смерті було звільнено з військової служби, тоді як стаття 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачає виплату одноразової грошової допомоги у разі смерті військовослужбовців, а не осіб, звільнених зі служби.

З такими висновками суд погодитися не може.

Так, відповідно до п.п. 1 п. 4 Порядку № 975, одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Протоколом № 3995 від 16.09.2016 р. засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця підтверджено захворювання старшого сержанта ОСОБА_3 , 1975 року народження, а саме: «Опікова хвороба», яке стало причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 1068 від 07.06.2016 р., виданим Дніпропетровським обласним бюро судово-медичної експертизи (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_4 від 07.06.2017 р.), та визначено, що це захворювання та причина смерті пов`язані із захистом Батьківщини.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що батьком ОСОБА_2 є загиблий внаслідок виконанням обов`язків військової служби, пов`язаних із захистом Батьківщини, старший сержант ОСОБА_3 .

Крім того, суд зазначає, що виходячи з буквального тлумачення ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержання каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Аналогічну правову позицію викладено в Постанові Верховного суду України від 18.11.2014 по справі №21-446а14.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що обґрунтування відмови відповідача, викладене в листі № 7/10753/7 від 03.03.20-17 р., щодо відсутності підстав для призначення одноразової грошової допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_2 з посиланням на те, що загиблий ОСОБА_3 на день смерті не був військовослужбовцем та був виключений зі списків військової частини до дня смерті, не відповідають вимогам чинного законодавства.

Водночас, суд звертає увагу на наступне.

Відповідачем, всупереч наведених вище законодавчих норм, які регулюють спірні правовідносини, не з`ясовано, чи була ОСОБА_2 (яка станом на час звернення її матері ОСОБА_1 із відповідною заявою про призначення одноразової грошової допомоги була неповнолітньою) утриманцем загиблого ОСОБА_3 , оскільки зазначена допомога виплачується лише членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця.

З матеріалів справи вбачається, що членами сім`ї загиблого (тобто особами, які спільно проживають та ведуть спільне господарство) ні ОСОБА_2 , ні позивач ОСОБА_1 не були.

Крім того, станом на час розгляду даного спору судом ОСОБА_2 досягла повноліття.

Відомостей же щодо наявності у ОСОБА_2 статусу утриманця загиблого ОСОБА_3 матеріали справи не містять.

Таким чином, вказані обставини підлягають встановленню відповідачем з наданням їм оцінки та прийняттям відповідного рішення.

За викладених обставин у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення відповідача-1 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_2 з посиланням на те, що загиблий ОСОБА_3 на день смерті не був військовослужбовцем та був виключений зі списків військової частини до дня смерті, викладене в листі № 7/10753/7 від 03.03.20-17 р., підлягає скасуванню у зв`язку з протиправністю наведених у ньому підстав для відмови.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку, відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення, а підстави, наведені у цьому рішенні, суперечать вимогам закону.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, у зв`язку з протиправністю викладених у ньому підстав для відмови.

При цьому, належним способом захисту прав позивача в даному випадку буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , подану в інтересах її неповнолітньої (на час звернення) доньки ОСОБА_2 , та з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні, прийняти обґрунтоване рішення по суті звернення.

Щодо решти заявлених позовних вимог, які є похідними, - зокрема, про зобов`язання відповідача-2 здійснити нарахування та виплату позивачці ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , на даний час не можуть бути задоволені, оскільки підстави для такої виплати (наявність у доньки загиблого ОСОБА_3 ОСОБА_2 статусу утриманця) підлягає документальному підтвердженню та встановленню відповідачем-1 під час повторного розгляду заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що судом прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання до суду адміністративного позову, пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 213,3 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в:
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача-1 Дніпропетровського обласного військового комісаріату, викладене в листі № 7/10753/7 від 03.03.2017 р., про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги на неповнолітню дитину ОСОБА_2 , передбаченої Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з посиланням на те, що загиблий ОСОБА_3 на день смерті не був військовослужбовцем та був виключений зі списків військової частини до дня смерті.

Зобов`язати відповідача-1 Дніпропетровський обласний військовий комісаріат повторно розглянути заяву та документи ОСОБА_1 , подані в інтересах її неповнолітньої (на час звернення) доньки ОСОБА_2 , та з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні, прийняти обґрунтоване рішення по суті звернення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Дніпропетровського обласного військового комісаріату за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог судовий збір в сумі 213,3 грн. (двісті тринадцять гривень тридцять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Чорна