Справа № 488/43/17
Суддя: Лазарева Г. М.
Дата ухвалення: 2018-04-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/43/17
Провадження № 2-а/488/18/18 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.04.2018 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Лазаревої Г.М.,

секретаря судового засідання Чуб Т.О.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом Інгульського обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Миколаєва Миколаївської області до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

11 січня 2017 року управління Пенсійного фонду України в Корабельному районі м. Миколаєва звернулось із позовом до Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про скасування постанови. Позивач вказував на те, що 13.12.2016 року Відділом примусового виконання рішень ГТУЮ в Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання постанови про стягнення з Управління витрат виконавчого провадження. Проте таку постанову прийнято з порушенням норм діючого законодавства.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 28.11.2016 р. про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 52319394 та постанову від 13.12.2016 р. про відкриття виконавчого провадження ВП № 53119718.

Відповідно до заяви, представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив таке.

21.09.2016 року відділом примусового виконання рішень ГТУЮ в Миколаївській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 488/1047/16-а про зобовязання Управління повторно призначити ОСОБА_2 та виплачувати з 01.02.2016 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку за стаж на підземних роботах, зарахувавши такий стаж з 06.01.1986 року по 06.05.1995 року.

28.11.2016 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Як вбачається з матеріалів справи 09.12.2016 року позивач отримав постанову державного виконавця від 28.11.2016 року про стягнення з нього витрат виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця, 2) авансового внеску стягувача, 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження - це витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень.

Витрати виконавчого провадження здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, які використовуються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Кошти виконавчого провадження складаються з авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій, стягнутих з боржника витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та інших надходжень, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Таким чином, постанови від 28.11.2016 року та від 13.12.2016 року про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 52319394 та про відкриття виконавчого провадження винесені безпідставно, оскільки законодавством чітко визначений порядок виконання постанови про стягнення витрат виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного, позовна заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи все вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 30, 205, 242-244, 257-263 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Миколаївській області про стягнення витрат виконавчого провадження (ВП № 52319394) від 28.11.2016 року та постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 53119718) від 13.12.2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Одеського апеляційного адміністративного суду через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Г.М. Лазарева