Справа № 826/829/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 травня 2018 року справа №826/829/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (далі по тексту - позивач, ТОВ "Текссол-С")
до1. Київської митниці Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач 1, Київська митниця ДФС) 2. Старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Даниленко Тетяни Володимирівни (далі по тексту - відповідач 2)
про1) визнання протиправною бездіяльності відповідача 2, яка полягає у неприйнятті в строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів; 2) визнання протиправним та скасування рішення відповідача 1 про коригування митної вартості товарів від 26 грудня 2016 року №125130013/2016/10067/2
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва у зв'язку із протиправністю рішення Київської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товару від 26 грудня 2016 року №125130013/2016/10067/2, виходячи з того, що дії з коригування митної вартості товарів є необґрунтованими та такими, що прийняті в порушення вимог Митного кодексу України. На думку позивача ним при митному оформленні надані всі документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів, подані документи не містять розбіжностей, а також містять всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/829/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач 1 подав до суду письмове заперечення проти позову, в якому зазначив, що, під час проведення контролю за визначенням позивачем митної вартості товару за ІМ40ДТ № 125130013/2016/420601 від 16 грудня 2016 року здійснено коригування митної вартості товару, оскільки при митному огляді товарів виявлено "тканину різного кольору з паперовими бірками з написом "GOLD", про що зазначено в акті митного огляду №125130013/2016/418143 від 14 листопада 2016 року та наявною в митного органу інформацією щодо митної вартості подібних товарів (артикул "GOLD", країна походження та виробництва Пакистан), що імпортовані в Україну за контрактами від виробників продукції та заявленої за митними деклараціями №500060702/2016/12972 від 26 вересня 2016 року, № 500060702/2016/15656 від 14 листопада 2016 року, вартість товару за якими складає 3,75 доларів США за 1 кг.

Відповідач 2 письмового заперечення проти адміністративного позову до суду не надав.

В судовому засіданні 19 червня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представники відповідачів в судове засідання не з'явились; на підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України, суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

12 жовтня 2012 року між ТОВ "Текссол-С" (покупець) та "Dawood Exports (Pvt) Ltd" (продавець) укладено контракт купівлі-продажу №1012/12 (далі по тексту - контракт), відповідно до якого продавець продає тканини власного виробництва.

Відповідно до пункту 1 додаткової угоди №1012/12/4 від 11 жовтня 2016 року, строк дії контракту продовжений до 31 грудня 2017 року (далі по тексту - додаткова угода №1012/12/4).

За умовами пункту 1 додаткової угоди №138 від 12 жовтня 2012 року (далі по тексту - додаткова угода №381) поставці підлягає тканина полікотон (р/с) змішана з вмістом штапельних волокон поліефіру - 52% та бавовни 48%, полотняного переплетення, вибивна, поверхнева щільність 120+-5г/м2, завширки 220 см., без покриття, без просочення, 30х30/76х68, -94518,0м.п., -207939.60 м.кв., сток, країна виробництва - Пакистан, виробник - Dawood Exports (Pvt) Ltd, за ціною 3,50 доларів США за 1 кг (далі по тексту - товар). Поставка передбачалась партіями від 1 000 до 30 000 кг на умовах CFR м. Іллічівськ- Україна (Incoterms 2000).

Загальна вартість товару (вартість самого товару, упакування, маркування, доставка) згідно пункту 3 додаткової угоди №138 та інвойсу №KPI/786/7938/2016 від 03 жовтня 2016 року (далі по тексту - інвойс) склала 88 249,00 доларів США.

З метою митного оформлення придбаного товару ТОВ "Текссол-С" подало до Київської митниці Державної фіскальної служби в режимі імпорт попередню митну декларацію типу ІМ40ЕЕ від 08 листопада 2016 року №125000000/2016/949394 із загальною вартістю товару 88 249,00 доларів США, з розрахунку 3,50 доларів США за 1 кг товару.

16 грудня 2016 року позивачем подана декларація в режимі імпорту, типу ІМ40ДТ №125130013/2016/420601 із зазначеним товару на загальну митну вартість у гривневому еквіваленті 2 261 857,08 грн., визначена відповідно до основного (першого) методу визначення митної вартості товару.

Одночасно до зазначеної митної декларації подані копії товаросупровідних документів: контракт №1012/12 від 12 жовтня 2012 року з додатковими угодами від 03 березня 2014 року №1012/12/1, від 03 жовтня 2016 року №138, від 11 жовтня 2016 року №1012/12/4, рахунок-фактура (інвойс) №КРІ/786/7938/2016 від 03 жовтня 2016 року, сертифікат про проходження товару загальної форми РТЕА/СО/17-02631 від 10 жовтня 2016 року, коносамент №MSCUPQ431400 від 06 жовтня 2016 року.

Посадовою особою ВМО-1 "Святошин" Київської митниці ДФС шляхом направлення електронних повідомлень, запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості згідно з частинами другою та третьою статей 54, 57 Митного кодексу України, а саме: каталогів, специфікацій, прейскурантів, прайс-листів виробника товару; копію митної декларації країни-відправлення; виписки з бухгалтерської документації; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів; підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини.

На виконання вказаного запиту декларант листом від 22 грудня 2016 року №2212/16-01 надав відповідачу 1 наступні документи: фотокопію прайс-листа Dawood Exports (Pvt) Ltd на 2016 рік, оригінал бухгалтерської довідки №1222 від 22 грудня 2016 року, роздруківки податкової накладної №504 від 26 жовтня 2016 року та №539 від 10 листопада 2016 року, фотокопію експертного висновку Київської торгово-промислової плати №Ц-1179/3 від 28 жовтня 2016 року, фотокопію листа організації з питань інтелектуальної власності Уряду Пакистан за вих. №ТМ-Search/178064/2016 від 23 листопада 2016 року та доданих до нього результатів пошуку торговельної марки "GOLD" та "GOLD HOME COLLECTION" з перекладом на українську мову. Також позивач повідомив, що немає змоги надати витребувану відповідачем 2 копію митної декларації країни відправлення, у зв'язку із її відсутністю у самого позивача.

У зв'язку з коригуванням митної вартості товарів відповідач 2 видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 26 грудня 2016 року №125130013/2016/00265.

Позивач, керуючись частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, здійснив заходи щодо випуску товару у вільний обіг під фінансову гарантію заявленого до митного оформлення товару за митною декларацією. Зокрема сплачено фінансову гарантію згідно з рішенням про коригування митної вартості товарів у розмірі 44 877,90 грн., що підтверджується митною декларацією від 27 грудня 2016 року №125130013/2016/421498 та здійснено випуск товарів за вказаною декларацією.

Порядок визначення митної вартості імпортованих через митний кордон України товарів встановлений Митним кодексом України.

Стаття 49 Митного кодексу України визначає, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно зі статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. При цьому, декларант зобов'язаний: заявляти митну вартість, визначену ним самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об'єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов'язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

У відповідності до норм частин першої-третьої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. При цьому, згідно з частиною четвертою статті 57 Митного кодексу України застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу.

Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов'язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов'язані між собою особи або хоч і пов'язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з частиною другою статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Відповідно до частини третьої статті 58 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Наведені правові норми вказують, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, з урахуванням відповідних обмежень, є перший метод - за ціною договору (вартість операції); при цьому застосування другорядних методів визначення митної вартості товарів може мати місце виключно при неможливості застосування основного; у свою чергу основний метод визначення митної вартості товарів не застосовується лише якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Досліджуючи правомірність застосування позивачем основного методу визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, суд встановив, що немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Відповідачами не доведено та не надано відповідних підтверджуючих доказів того, що використані позивачем, як декларантом, або уповноваженою ним особою відомості щодо митної вартості імпортованих товарів не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов'язковою при її обчисленні.

Доводи відповідача 1 про те, що надані позивачем документи не містять всіх відомостей, які б підтверджували числові значення складових митної вартості товару, зокрема, з відсутністю всіх відомостей товару, оскільки при митному огляді товарів виявлено-тканину різного кольору з паперовими бірками з написом "GOLD", про яку зазначено в акті митного огляду від 14 листопада 2016 років №125130013/2016/418143, як на підставу, яка підтверджує правомірність визначення митної вартості товару за резервним методом, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять, у тому числі вказаної митної декларації.

Крім того, суд звертає увагу, що питання щодо торгової марки "GOLD", "GOLD HOME COLLECTION" виробник "Faisal Mustafa textile mills" вже були предметом розгляду в аналогічних судових справах.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року у справі №810/3427/16 за позовом ТОВ "Текссол-С" до Київської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року, адміністративний позов задоволено повністю, визнано протиправним та скасовано рішення Київської митниці ДФС №125000013/2016//000163/2 від 17 жовтня 2016 року.

У постанові Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року у справі №810/3427/16 встановлено, що ТОВ "Текссол-С" в період 2016 року здійснювало аналогічні поставки тканин виробництва Dawood Exports (Pvt) Ltd, на умовах поставки CFR м. Іллічівськ-Україна, за ціною 3,50 доларів США за один кілограм. Крім того, під час виконання митних формальностей відповідачем однією підставою щодо здійснення митного коригування товару визначено відсутність відомостей, що підтверджують заявлену митну вартість товару, а саме свідоцтва на торговий знак "GOLD HOME COLLECTION", так як у відповідача була наявна інша інформація щодо митної вартості подібних товарів з торговою маркою "GOLD HOME COLLECTION" згідно декларацій №125130013/2016/414910 від 27 вересня 2016 року та №100270002/2016/294880 від 15 серпня 2016 року.

Зокрема, у постанові Київського окружного адміністративного суду від 02 грудня 2016 року зазначено наступне: "…Судом у даній справі було встановлено, що підставою для витребування додаткових документів та прийняття оспорюваного рішення стала наявність декларацій щодо якогось товару із позначкою "Голд хоум колекш" та припущенням митного органу щодо подібності товару позивача товару, який ввозився на Україну за іншими деклараціями. Судом встановлено, що не існує такої міжнародно зареєстрованої торгової марки як "Голд хоум колекш", а відтак є надуманим і висновок митного органу щодо непідтвердження всіх відомостей числових значень складової митної вартості товару, оскільки не зазначено, які саме відомості числових значень складової митності товару-тканини полікотон 52/48 (р/с 52:48 5) не підтверджені поданими документами та, чому з поданих декларантом документів, такі відомості неможливо встановити…

…Колегією суддів встановлено, що "Gold home collections" є простою назвою, яка немає міжнародної реєстрації та не використовується у якості бренда, отже товари із такою позначкою можуть продаватися за будь-якою ціною та не поєднані між собою виробником.

Щодо висновків митниці щодо розбіжностей у ціні товарів, які ввозились на митну територію України з торговою маркою "Gold home collections", колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що зазначені вище посилання відповідача є припущенням, що не може слугувати законною підставою для витребування у позивача додаткових документів.

…Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем під час подання додаткових документів для підтвердження митної вартості товару було надано Відповідачу разом із Листом Позивача №1210/16-02 від 12 жовтня 2016 року фотокопії Листа Dawood Exports (Pvt) Ltd. (постачальника товару) за вих.№140UTUA-637 від 11 жовтня 2016 року з перекладом, в якому чітко виробником товару стверджується, що словосполучення "Gold home collection" не є зареєстрованою торговельною маркою (копії цих документів містяться в матеріалах Адміністративної справи №810/3427/16).

Окрім цього, позивач отримав листа Організації з питань інтелектуальної власності Уряду Пакистану за вих. №TM-Search/178064/2016 від 23 листопада 2016 року та доданих до нього Результатів пошуку торговельної марки, а також Листа Dawood Exports (Pvt) Ltd. (постачальника товару) за вих. №140UTUA-39 від 31 січня 2017 року, які чітко підтверджують, що ані напис "Gold", ані "Gold home collection" не є зареєстрованими торговельними марками (на чому наголошує Відповідач).

Таким чином, висновки відповідача про наявність торговельної марки на товарі базуються виключно на його припущеннях і не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також спростовуються наданими доказами Позивача.".

Стаття 370 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Згідно з частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, є рішення суду в аналогічних правовідносинах, яке набрало законної сили та яким встановлено, що зазначення при поставці одного і того ж товару різних назв торгової марки торгової марки "GOLD", "GOLD HOME COLLECTION" одного виробника "Faisal Mustafa textile mills" не впливає на числове значення митної вартості товарів.

Крім того в матеріалах справи мітситься лист організації з питань інтелектуальної власності Уряду Пакистану за вих. №TM-Search/178064/2016 від 23 листопада 2016 року та додані до нього результати пошуку торговельної марки з перекладом, а також лист Dawood Exports (Pvt) Ltd за вих. №140UTUA-39 від 31 січня 2017 року з перекладом, які підтверджують, що напис "GOLD" не є зареєстрованою торговельною маркою.

При вирішенні спору суд також враховує, що відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов'язаних із продавцем осіб для виконання зобов'язань продавця.

У свою чергу відповідачем 1 не доведено, що заявлена позивачем митна вартість не відповідає ціні, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Згідно частин першої та другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов'язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов'язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Як підтверджують матеріали справи та встановлено вище, позивач в якості підтвердження митної вартості товарів надав необхідні та достатні документи при митному оформлені товару; у свою чергу відповідачем 1 не доведено суду, що надані позивачем документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, суд звертає увагу на те, що додаткові документи (за наявності) декларант зобов'язаний надати у разі якщо документи, які підтверджують митну вартість товарів, зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари.

Разом з тим, відповідачами, як суб'єктами владних повноважень, не надано доказів на підтвердження того, що надані позивачем документи на підтвердження митної вартості товарів містять розбіжності, а також не наведено, яка саме інформація призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів позивачем.

Отже, судом не встановлено, а відповідачами не доведено необхідності надання позивачем додаткових документів; тому, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об'єктивна можливість застосування першого методу відповідачами не спростована.

Крім того, відповідно до частини шостої статті 54 Митного кодексу України визначено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналогічні вимоги висуваються й для можливості коригування митної вартості згідно частини першої першій статті 55 Митного кодексу України, а саме: рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Водночас судом не встановлено, а відповідачами не зазначено конкретних обставин, що стали підставою для коригування митної вартості, зокрема, що відомості про митну вартість товарів є неповними та/або недостовірними, або невірно визначено митну вартість товарів.

Як вимагає частина друга статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Зі змісту рішення Київської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 26 грудня 2016 року №125130013/2016/10067/2 судом встановлено, що воно не містить наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; та не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, вбачається, що коригування митної вартості товарів, у межах спірних правовідносин відбулось за відсутності підстав, передбачених Митним кодексом України, необґрунтовано та без відповідних розрахунків числового значення митної вартості товарів, а тому протиправно.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача 1 на митне оформлення подібного товару за якісними характеристиками товару, яке здійснене за митними деклараціями від 26 вересня 2016 року №500060702/2016/12972 та від 14 листопада 2016 року №500060702/2016/15656, як на підставу, яка підтверджує правомірність визначення митної вартості товару за резервним методом, оскільки будь-яких доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять, у тому числі вказаних митних декларацій.

З огляду на викладене, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що рішення Київської митниці ДФС про коригування заявленої митної вартості товарів від 26 грудня 2016 року №125130013/2016/10067/2 є протиправним та підлягає скасуванню.

В частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності щодо неприйняття відповідачем рішення про відмову у митному оформленні товару за митною декларацією від 16 грудня 2016 року ІМ40ДТ №125130013/2016/420601 в межах строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України для завершення митного оформлення, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до частини першої статті 255 Митного кодексу України митне оформлення завершується протягом чотирьох робочих годин з моменту пред'явлення органу доходів і зборів товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред'явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Частина друга статті 255 Митного кодексу України передбачає, що строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: виконання митних формальностей поза місцем розташування органу доходів і зборів відповідно до статті 247 цього Кодексу; підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до частини двадцять першої статті 356 цього Кодексу; виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини п'ятої цієї статті; зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами третьою-п'ятою статті 255 Митного кодексу України у разі якщо товар декларується з використанням попередньої або періодичної митних декларацій, митне оформлення за цими деклараціями завершується у строк, що не перевищує чотирьох робочих годин з моменту їх подання.

Не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв'язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки органів доходів і зборів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується органом доходів і зборів шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.

При виявленні порушення митних правил орган доходів і зборів здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що: 1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; 2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу.

Вказана правова норма встановлює строк для завершення митного оформлення та виключний перелік обставин, які можуть бути підставою для перевищення цього строку.

Суд встановив, що митну декларацію №125130013/2016/420601 до Київської митниці ДФС подано в електронній системі декларування 16 грудня 2016 року о 17:17:05.

В матеріалах справи містяться протокол обробки електронного документа (62) інспектором Хуторним Валерієм Ігоровичем від 16 грудня 2016 року о 21:04:56 наступного змісту: "у зв'язку із відсутністю всіх відомостей товару (зокрема, наявністю напису "GOLD", виявленої при митному огляді товару, що зазначено в акті митного огляду №125130013/2016/418143 від 14 листопада 2016 року) відповідно до частини другої статті 58 Митного Кодексу України з поданих документів неможливо підтвердити заявлений метод визначення митної вартості. Керуючись вимогами частини другої, третьої статей 54, 57 Митного кодексу України, повідомляємо про необхідність надання наступних додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості: - каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; - копія митної декларації країни відправлення; - виписку з бухгалтерської документації; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару та сировини".

22 грудня 2016 року на виконання цієї вимоги позивач подав відповідачу 1 супровідний лист з додатками за вих. №2212/16-01, в якому просив також провести консультацію митного органу з декларантом на підставі частини чотири статті 57 Митного кодексу України у випадку застосування другорядного методу коригування митної вартості задекларованого товару.

26 грудня 2016 року 20:05:12 інспектор митного органу Даниленко Т.В. через систему обміну електронними повідомленнями надіслав позивачу повідомлення в якому повідомив про прийняття рішення про коригування митної вартості товару. У подальшому, 26 грудня 2016 року 20:30:38, за результатами розгляду поданих позивачем додаткових документів, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №125130013/2016/110067/2 за другорядним методом визначення вартості товарів - за ціною договору щодо подібних товарів.

Наведе вище свідчить, що оскаржуване рішення прийняте відповідачем 2 більш як через 3 дні після отримання від позивача додаткових документів, тобто після закінчення строку, встановленого частиною першою статтею 255 Митного кодексу України.

При цьому відповідач 1 зазначив, що інспектор Даниленко Т.В. прийняв до роботи митну декларацію позивача лише 26 грудня 2016 року та на підставі поданих документів прийняв рішення про коригування митної вартості товарі у строк і порядок, передбачені Митним кодексом України.

Разом з тим суд зазначає, що зміна інспектора на етапі контролю правильності визначення митної вартості товарів не вказана, як підстава для перевищення строку для завершення митного оформлення; інших доказів на підтвердження наявності обставин, які можуть бути підставою для перевищення строку для завершення митного оформлення, відповідачами до суду не надано.

Частиною першою статті 256 Митного кодексу України визначено, що відмова у митному оформленні - це письмове вмотивоване рішення органу доходів і зборів про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених цим Кодексом.

Згідно з частиною третьою статті 256 Митного кодексу України рішення про відмову у митному оформленні приймається в межах строку, відведеного статтею 255 цього Кодексу для завершення митного оформлення. Неприйняття такого рішення протягом зазначеного строку є бездіяльністю, яка може бути оскаржена в порядку, встановленому главою 4 цього Кодексу.

Як встановлено вище, рішення про відмову у прийнятті митної декларації від 16 грудня 2016 року №125130013/2016/420601 у формі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №125130013/2016/110067/2 видане 26 грудня 2016 року.

З наведеного вбачається, що рішення про відмову у митному оформленні прийнято з порушенням строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України для завершення митного оформлення.

Доказів на спростування зазначеного та на підтвердження дотримання строку на завершення митного оформлення чи доказів наявності підстав для перевищення строку, відповідачами до суду не надано, а тому, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача 2, яка полягала у порушенні строку, відведеного статтею 255 Митного кодексу України для завершення митного оформлення за митною декларацією від 16 грудня 2016 року №125130013/2016/420601, є протиправною.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачами не доведена правомірність та обґрунтованість своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ "Текссол-С" підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" (03151, м. Київ, вул. Молодогвардійська, 22; ідентифікаційний код 35892372) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною бездіяльність старшого державного інспектора Київської митниці ДФС Даниленко Тетяни Володимирівни (08307, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль"; ідентифікаційний код 39470947) щодо неприйняття у строк, відведений статтею 255 Митного кодексу України, рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною декларацією ІМ40ДТ №125130013/2016/420601 від 16 грудня 2016 року.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці ДФС (08307, м. Бориспіль, Міжнародний аеропорт "Бориспіль", ідентифікаційний код 39470947) про коригування митної вартості товарів від 26 грудня 2016 року №125130013/2016/110067/2.

4. Присудити з Державного бюджету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Текссол-С" понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 2756,00 грн. (дві тисячі сімсот п'ятдесят шість гривень нуль копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці ДФС.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко