Справа № 826/17354/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Беспалова О.О., суддів: Губської О.А., Парінова А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича про визнання протиправним дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича, в якому просив визнати протиправними дії Генерального прокурора Луценка Ю.В., вчинені під час виступу 5 грудня 2017 року на вечірньому пленарному засіданні Верховної Ради України під час надання відповіді на запитання народного депутата України - голови депутатської фракції Політичної партії «Об'єднання «САМОПОМІЧ» ОСОБА_2

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення 6норм права.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Київського апеляційного адміністративного суду 15.05.2018 року, відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, Позивач ОСОБА_2 є народним депутатом України, головою депутатської фракції Політичної партії «Об'єднання «Самопоміч».

Відповідно до листа Голови Верховної Ради України Парубія А.В. від 05.12.2017 року № 01/02-395 (278584), Верховною Радою України прийнято рішення про необхідність присутності Генерального прокурора України Луценка Ю.В. на пленарному засіданні Верховної Ради України та заслуховування інформації щодо ситуації, яка склалася у правоохоронних органах України.

05.12.2017 року на вечірньому пленарному засіданні Верховної Ради України Головою Верховної Ради України Парубієм А.В. надано слово для виступу з трибуни Генеральному прокурору України Луценку Ю.В.

Після виступу Луценка Ю.В., позивачем поставлено питання відповідачу, а саме : «Чому з символу Генеральної прокуратури зникли слова: «Закон, честь і гідність»?», на що відповідачем надано відповідь : «Шановний пане ОСОБА_2,… . У мене в руках розписка на отримання 25 тисяч гривень учасників акцій, у мене в руках посадочні документи для підвозу партійних активістів, в тому числі вашої організації, і я точно знаю, що це гроші Януковича. … Думаю, що Вам найкраще було б сьогодні вийти в центр Львова, стати на коліно, поцілувати Національний Прапор і скласти мандат як визнання політичної ганьби вашої сили, яка діє за гроші Москви! Знаю, що мужності у Вас на це ніколи не вистачить, тому зустрінемось у слідчого і в суді!».

Вважаючи вищезазначене твердження відповідача протиправною дією, позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 10.02.2010 року «Про Регламент Верховної Ради України» № 1861-VІ, порядок роботи Верховної Ради України (далі - Верховна Рада), її органів та посадових осіб, засади формування, організації діяльності та припинення діяльності депутатських фракцій (депутатських груп) у Верховній Раді встановлюються Конституцією України, Регламентом Верховної Ради України (далі - Регламент) та законами України "Про комітети Верховної Ради України", "Про статус народного депутата України", про тимчасові слідчі комісії, спеціальну тимчасову слідчу комісію і тимчасові спеціальні комісії Верховної Ради України.

Регламент встановлює порядок підготовки і проведення сесій Верховної Ради, її засідань, формування державних органів, визначає законодавчу процедуру, процедуру розгляду інших питань, віднесених до її повноважень, та порядок здійснення контрольних функцій Верховної Ради.

Частиною третьою статті 6 Регламенту передбачено, що за процедурним рішенням Верховної Ради, прийнятим не менш як третиною голосів народних депутатів від її конституційного складу, Верховна Рада може офіційно запросити або вимагати присутності на її пленарному засіданні будь-якої посадової чи службової особи, крім Президента України та суддів.

Відповідно до частини п'ятої статті 26 Регламенту пленарні засідання Верховної Ради відкриває, веде і закриває Голова Верховної Ради України, а в разі його відсутності - Перший заступник чи заступник Голови Верховної Ради України, крім випадків, передбачених цим Регламентом.

Пунктом 3, 7, 8 частини першою статті 27 Регламенту встановлено, що Головуючий на пленарному засіданні Верховної Ради: відкриває, веде та закриває пленарні засідання, оголошує перерви в пленарних засіданнях; оголошує списки осіб, які записалися на виступ, та надає слово для виступу; надає слово для доповіді (співдоповіді), запитань, виступу, оголошує наступного промовця; створює рівні можливості народним депутатам, депутатським фракціям (депутатським групам) для участі в обговоренні питань відповідно до положень цього Регламенту.

Відповідно частини першої статті 34 Регламенту Президент України, Прем'єр-міністр України, Голова Національного банку України, Голова Конституційного Суду України, Голова Верховного Суду, Голова Рахункової палати, Генеральний прокурор або уповноважені ними особи, Уповноважений Верховної Ради України з прав людини мають гарантоване право на виступ з обговорюваного питання, якщо воно стосується їх повноважень.

Згідно листа від 05.12.2017 року Голови Верховної Ради України Парубія А.В. № 01/02-395 (278584), Верховною Радою України прийнято рішення про необхідність присутності Генерального прокурора України Луценка Ю.В. на пленарному засіданні Верховної Ради України та заслуховування інформації щодо ситуації, яка склалася у правоохоронних органах України.

Отже, підставою офіційного запрошення Відповідача на пленарне засідання Верховної Ради України було обговорення питання, що безпосередньо стосувалося повноважень відповідача, як суб'єкта владних повноважень, з огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що під час виступу з трибуни, Відповідач діяв як посадова особа.

Відповідно частини другої статті 34 Регламенту особі, офіційно запрошеній на пленарне засідання (частини друга, третя статті 6 цього Регламенту), слово для виступу надається відповідно до процедурного рішення, прийнятого Верховною Радою без обговорення.

Судом першої інстанції також вірно встановлено, що 05.12.2017 року на пленарному засіданні Верховної Ради України Головою Верховної Ради України Парубієм А.В., як Головуючим на пленарному засіданні, надано слово для виступу Генеральному прокурору України Луценку Ю.В. та відведено час на запитання від депутатських фракцій (депутатських груп).

Згідно з частиною четвертою статті 36 Регламенту, запитання доповідачам і співдоповідачам ставляться письмово або усно та формулюються коротко і чітко. Народний депутат, який поставив запитання, може уточнити та доповнити його. Відповідь на запитання повинна бути точною і лаконічною. Народним депутатам, які виступають в обговоренні, запитання не ставляться, за винятком уточнюючих запитань головуючого на пленарному засіданні.

Після виступу з трибуни Головуючим на пленарному засіданні оголошено про відведений час для запитань від депутатських фракцій (депутатських груп) доповідачу.

Відповідно до витягу із Стенограми пленарного засідання Верховної Ради України VІІІ скликання 05.12.2017 року, Головуючим на пленарному засіданні першому надано слово позивачу.

Генеральним прокурором України Луценком Ю.В., на запитання позивача надано відповідь та пленарне засідання продовжилося відповідно до порядку, визначеному Регламентом.

Частиною першою статті 9 Закону України від 14.10.2014 року «Про прокуратуру» №1697-VІІ встановлено, що Генеральний прокурор: 1) представляє прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями, а також прокуратурами інших держав та міжнародними організаціями; 2) організовує діяльність органів прокуратури України, у тому числі визначає межі повноважень Генеральної прокуратури України, регіональної та місцевих прокуратур в частині виконання конституційних функцій; 3) призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом; 4) у встановленому цим Законом порядку на підставі рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів приймає рішення про застосування до прокурора Генеральної прокуратури України, прокурора регіональної чи місцевих прокуратур дисциплінарного стягнення або щодо неможливості подальшого перебування їх на посаді прокурора; 5) призначає на посади та звільняє з посад прокурорів Генеральної прокуратури України у випадках та порядку, встановлених цим Законом; 6) у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію прокурорів про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у Генеральній прокуратурі України; 6-1) здійснює розподіл обов'язків між першим заступником та заступниками Генерального прокурора; 7) затверджує акти з питань щодо внутрішньої організації діяльності органів прокуратури; 8) забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів Генеральної прокуратури України; 9) затверджує загальні методичні рекомендації для прокурорів з метою забезпечення однакового застосування норм законодавства України під час здійснення прокурорської діяльності; 9-1) за поданням Генеральної інспекції направляє матеріали до Державного бюро розслідувань; 10) виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (із змінами) (далі - КАС України) передбачено, що публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, Відповідач, доповідаючи з трибуни перед депутатами Верховної Ради України та відповідаючи на запитання представників депутатських фракцій (депутатських груп) на пленарному засіданні 05.12.2017 року виконував функцію представництва прокуратури у зносинах з органами державної влади.

Таким чином, на підставі аналізу вищезазначених норм законодавства, суд першої інстанції, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що відповідачем як суб'єктом владних повноважень, посадовою особою, в межах своїх повноважень, не вчинено жодних протиправних дій по відношенню до позивача, в розумінні КАС України.

Крім того, судом першої інстанції також зроблено висновок щодо відсутності порушеного права позивача чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, що є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Колегія судді вважає такий висновок обґрунтованим з огляду на наступне.

Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов'язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законі інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акту чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

За таких обставин, виходячи зі змісту наведених норм права, колегія суддів не вбачає будь-яких порушень прав позивача, в межах розгляду предмета спірних правовідносин у відповідності КАС України.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і апеляційним судом відхиляються за необґрунтованістю.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича про визнання протиправним дій залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О.О. Беспалов

Суддя О.А. Губська

Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 31.05.2018 р.)