Справа № 825/1814/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2018 року Чернігів Справа № 825/1814/18
Чернігівський окружний адміністративний суд під головуванням судді Житняк Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить визнати протиправним та скасувати п.9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017 №779, відповідно до якого, за неналежне виконання обов`язків щодо виховання, підтримання на належному рівні військової дисципліни, командиру механізованого батальйону ОСОБА_1 оголошено догану.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що підставою для видання оскаржуваного наказу став факт затримання солдата ОСОБА_2 під час перебування на залізничному вокзалі у місті Красний Лиман, з речовиною зеленого кольору схожу на канабіс та холодною зброєю типу кастет в результаті чого, позивачу відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017 №779 "Про результати проведення службового розслідування по факту затримання солдата ОСОБА_2 з наркотичною речовиною та холодною зброєю" оголошена "Догана" за неналежне виконання обов`язків щодо виховання, підтримання на належному рівні військової дисциплін. В той же час, з даного наказу вбачається, що на момент затримання солдата ОСОБА_2 його вже було звільнено з військової служби через службову невідповідність, а тому правопорушення, яке ним скоєно, вчинено фактично після його звільнення.
Ухвалою від 19.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.
Представник відповідача у встановлений судом строк надав відзив на позов, в якому із позовними вимогами не погодився, зазначивши, що вимоги викладені в позовній заяві є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на те, що позивач недбало виконував службові обов`язки, чим порушив ст. 16, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме не здійснював контроль за особовим складом, не вимагав додержання військової дисципліни. А тому, дії командування Військової частини НОМЕР_1 щодо прийняття оскаржуваного наказу відповідають вимогам, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме - службове розслідування, результатом якого стало прийняття оскаржуваного наказу було проведено у відповідності до вимог законодавства, чинного на момент проведення службового розслідування, в межах наданих командиру Військової частини НОМЕР_1 повноважень, обґрунтовано (тобто з урахуванням всіх обставин, що мали значення для прийняття відповідного рішення), неупереджено, добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності, пропорційно, своєчасно (протягом строку, встановленого нормами законодавства.
Також до відзиву на позов представником відповідача додано клопотання про залишення позову без розгляду.
Щодо клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку із порушенням позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що посилання на ту обставину, що позивач дізнався про можливе порушення своїх прав в частині оголошення дисциплінарного стягнення не пізніше грудня 2017 року, в момент виплати відповідного грошового забезпечення жодним допустимим доказом не підтверджується.
При цьому, суд враховує, що у справі Bellet v. France Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". У рішенні по справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" від 13.01.2000 та у рішенні по справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998 Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступ до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З оскаржуваного наказу не вбачається, що позивача позбавлено премії або будь-якої іншої складової грошового забезпечення у зв`язку накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Натомість, із наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що позивач з 10.09.2017 по 17.11.2017 перебував в зоні проведення АТО, з 18.11.2017 по 25.12.2017 на навчанні в Національному університеті оборони України в м. Києві, з 26.12.2017 по 29.01.2018 у зоні проведення АТО і тільки з 30.01.2018 по 19.02.2018 виконував службові обов`язки в пункті постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 . При цьому, матеріали справи не містять доказів ознайомлення позивача із оскаржуваним наказом, ані в зазначений вище період, ані після нього. Наведене обумовлює висновок про відсутність підстав для залишення адміністративного позову без розгляду, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 15.09.2017 №128, заступником командира військової частини з морально-психологічного забезпечення начальником відділення підполковником ОСОБА_3 було проведено службове розслідування з метою з`ясування причин та обставин затримання працівниками Національної поліції України на залізничній станції м. Красний Лиман Донецької області солдата ОСОБА_2 з наркотичною речовиною та холодною зброєю, про що складено Акт від 28.11.2017.
З вказаного Акту вбачається, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2017 №127 солдат ОСОБА_2 відбув у відпустку за сімейними обставинами. Близько 09:00 години 14.11.2017 останній прибув на інструктаж до КСП 1 механізованої роти з метою перевірки готовності для відбуття у відпустку (а.с.7).
Як вказують в своїх поясненнях керівний склад механізованої роти та механізованого батальйону, солдат ОСОБА_2 був проінструктований про порядок відбуття у відпустку, поведінку в громадських місцях, перевірені особисті речі на предмет недопущення вивезення із зони АТО зброї та боєприпасів, наркотичних речовин. В той же час, в Акті зазначено, що керівним складом механізованого батальйону та механізованої роти було грубо порушено алгоритм дій командирів щодо направлення підлеглого особового складу із зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей у відпустку, не прийнято жодних командирських рішень щодо запобігання злочинам та подіям. Солдата ОСОБА_4 командиром роти особисто або за його вказівкою призначеного посадовою особою на інструктаж до військової комендатури м. Бахмут Донецької області в зоні відповідальності якого перебувають підрозділи частини направлено не було. Причину смерті матері солдата ОСОБА_4 ніхто не уточнив, що вказує на суттєві упущення в індивідуально-виховній рооботі з підлеглими в підпорядкованих підрозділах. Відправку із залізничного вокзалу солдата ОСОБА_4 ніхто не здійснював, його дії ніхто не контролював, що призвело до того, що військовослужбовець проводив час на власний розсуд. Хоча з службової характеристики на солдата ОСОБА_5 яка надана командиром механізованої роти лейтенантом ОСОБА_6 стало відомо, що військовослужбовець схильний до вживання спиртних напоїв, потребує контролю, за час проходження служби зарекомендував себе з негативного боку. Отже, знаючи про службову характеристику військовослужбовця ніким із офіцерів та сержантів механізованої роти та механізованого батальйону ніяких виважених рішень не прийнято.
Також в Акті зазначено, що відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2017 №701 солдата ОСОБА_4 вже було звільнено з військової служби через службову невідповідність, але вказаний військовослужбовець продовжував виконувати свої функціональні обов`язки згідно займаної посади. Такий стан справ свідчить про незадовільну роботу штабу батальйону з кадрами, обліком особового складу в підрозділах, виконання наказів командира --військової частини.
На підставі викладеного, з метою підтримання належного рівня військової дисципліни та недопущення подібних випадків у подальшому запропоновано, зокрема, за неналежне виконання обов`язків щодо виховання, підтримання на належному рівні військової дисципліни, притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення "догани".
Враховуючи викладене в Акті від 28.11.2017, командиром Військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ від 28.11.2017 №779 (з основної діяльності) п.9 якого, позивача притягнуто до вищезгаданої відповідальності.
Вважаючи таке рішення протиправним, позивач звернувсь до суду за захистом своїх порушених прав.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зважає на наступне.
Так, в силу ч.1 та ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Так, відповідно до ч.2 ст.65 Конституції України, громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Проходження військової служби в Збройних Силах України, врегульовано Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон №2232), Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення №1153), Інструкцією про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170.
Згідно з вимогами абз.3 ст.5 Закону України від 24.03.1999 №551 "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України", стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.
Порядок накладення дисциплінарних стягнень на військовослужбовців, зокрема визначено ст.ст.83-84 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України", згідно яких на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення. Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно до ст.85 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України" службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).
З системного аналізу вказаних норм вбачається, що проведення службового розслідування не має імперативного характеру. При цьому, командир військової частини на власний розсуд як усно так із оформленням службового розслідування може притягти військовослужбовця до відповідальності в межах наданих повноважень та в порядку встановленому Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, якщо військовослужбовець не виконує або неналежно виконує свої службові обов`язки, порушує службову дисципліну, тощо.
Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення, оформлення його результатів та прийняття за ним рішення визначено Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 15.03.2004 №82 (далі - Інструкція).
У відповідності до пп.1.2 п.1 Інструкції службове розслідування проводиться у разі:
- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;
- невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;
- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;
- порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;
- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.
Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.
Згідно пп.1.3 п.1 Інструкції рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення. Інші посадові особи у разі необхідності клопочуть за підпорядкованістю про призначення службового розслідування.
Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження. Службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником) чи доручено іншій посадовій особі. У разі потреби залучення фахівців до проведення службового розслідування командиром (начальником) призначається комісія у складі групи фахівців на чолі з головою комісії, про що оголошується в наказі (пп.1.5 п.1 Інструкції).
Службове розслідування має бути завершено протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено посадовою особою, якою він призначений, або старшим начальником, але не більше як на один місяць. У термін службового розслідування не включається час перебування військовослужбовця, стосовно якого проводиться розслідування, у відпустці або на лікуванні (пп.1.6 п.1 Інструкції).
Особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.
Посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.
Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.
У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.
Розслідування та його результати оформляються письмово. За погодженням з особами, які опитуються, їх пояснення можуть фіксуватися технічними засобами. Такі пояснення оформляються надалі у письмовому вигляді і підписуються опитуваним (п.2 Інструкції).
У відповідності до п.3 Інструкції розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.
Згідно пп.4.1 п.4 Інструкції за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені п.3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.
Акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку. Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (пп.4.2 та пп.4.3 п.4 Інструкції).
Посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення (пп.5.1 п.5 Інструкції).
Відповідно до пп.5.3 п.5 Інструкції притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.
Як встановлено судом вище, службове розслідування проведено відповідачем у зв`язку із затримання солдата ОСОБА_2 з наркотичною речовиною та холодною зброєю, за результатами якого складено акт, який відповідає вимогам, встановленим Інструкцією. Строки проведення службового розслідування відповідачем не порушено.
З наведеного слідує, що відповідач мав всі законні підстави для проведення службового розслідування та винесення наказу за його результатами, що в свою чергу обумовлено положеннями Інструкції.
Суд зазначає, що ст.11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначені обов`язки військовослужбовців які стосуються всіх військовослужбовців, а саме: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Відповідно до ст.16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.
Обов`язки командира батальйону визначені положеннями ст.101 та ст.102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, серед яких, зокрема вказано, що командир батальйону відповідає за виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок. Також командир батальйону зобов`язаний керувати вихованням особового складу батальйону, виховувати особовий склад батальйону (корабля) в дусі поваги до військової служби, бережливого ставлення до озброєння, бойової та іншої техніки і майна, піклуватися про підлеглих, періодично бути присутнім на ранковому підйомі та вечірній перевірці; дбати про здоров`я підлеглих, вживати необхідних заходів до його зміцнення; тощо.
Як вбачається з оскаржуваного наказу та відзиву відповідача, ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у зв`язку з недбалим виконанням службових обов`язків, чим порушено ст. 16, 59, 101, 102 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а саме не здійснення контролю за особовим складом, не вимагання додержання військової дисципліни. Позивача позбавлено премії або будь-якої іншої складової грошового забезпечення у зв`язку накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Також, як вже було встановлено, із наявної в матеріалах справи довідки вбачається, що позивач з 10.09.2017 по 17.11.2017 перебував в зоні проведення АТО, з 18.11.2017 по 25.12.2017 на навчанні в Національному університеті оборони України в м. Києві, з 26.12.2017 по 29.01.2018 у зоні проведення АТО і тільки з 30.01.2018 по 19.02.2018 виконував службові обов`язки в пункті постійної дислокації Військової частини НОМЕР_1 . При цьому, відсутність доказів ознайомлення позивача із оскаржуваним наказом, ані в зазначений вище період, ані після нього, відповідачем не спростовується.
В той же час, суд зазначає, що матеріали справи не містять факту умисного порушення ОСОБА_7 своїх службових обов`язків, відповідачем не надано жодного доказу, щодо фактичного порушення позивачем своїх посадових обов`язків. Крім цього, жодних негативних наслідків від його дій не настало. Суд звертає увагу, що затриманий військовослужбовець ОСОБА_4 знаходився у відпустці за сімейними обставинами (наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.11.2017 №127) та був взагалі звільнений зі служби за день до його затримання, а саме згідно наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.11.2017 №701, в той же час підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало те, що позивач не здійснював контроль за особовим складом та не вимагав додержання військової дисципліни, у військовослужбовця, який знаходився у відпустці та вибув за межі Військової частини НОМЕР_1 . Наведені обставини свідчать про необґрунтованість прийнятого за результатами службового розслідування п.9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017 №779 відносно позивача та невідповідність вимогам абз.3 ст.5 Закону України "Про дисциплінарний статут Збройних Сил України", а тому таке рішення є протиправним та підлягає скасуванню. А отже, адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу належить задовольнити.
Керуючись ст.ст.241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати п.9 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2017 №779, відповідно до якого, за неналежне виконання обов`язків щодо виховання, підтримання на належному рівні військової дисципліни, командиру механізованого батальйону ОСОБА_1 оголошено догану.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повне рішення суду складено 05 червня 2018 року.

Суддя Л.О. Житняк