Справа № 750/7544/17
Суддя: Рахманкулова І. П.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/7544/17
Провадження № 2-а/750/420/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді - Рахманкулової І.П.,

із секретарем - Разумейко К.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача та третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги,-

третя особа - Головне управління Державної фіскальної служби України в Чернігівської області,

в с т а н о в и в :

09 серпня 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Державної фіскальної служби України та просив зобов'язати відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» в редакції Закону від 13 лютого 2015 року № 208-VІІ, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2018 року провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги закрито (на підставі п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України у зв'язку з тим, що аналогічний позов між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, вже заявлявся позивачем та ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 18.07.2017, яка набрала законної сили 26.10.2017, вказаний позов залишено без розгляду, так як позовна заява була подана з пропущенням встановленого строку звернення до адміністративного суду).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 січня 2018 року скасовано, а справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2018 справу прийнято до провадження судді та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав і наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача і третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що 07.11.2015 втратив чинність Закон України від 20.12.1990 «Про міліцію» і після вказаної дати в ДФС України відсутні законні підстави приймати та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у звязку із встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивач проходив службу в органах податкової міліції на посаді заступника начальника відділу власної безпеки Головного управління ДФС у Чернігівській області. Наказом від 27.01.2016 № 124о позивача звільнено з податкової міліції в запас за п. 65 "б" (через хворобу).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВА від 16.02.2016 № 018885 позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв'язку із захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, дата чергового переогляду 01.03.2017 (а/с 5).

31.05.2016 позивач звернувся до начальника Головного управління ДФС у Чернігівській області з заявою, у якій просив здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в податковій міліції.

Згідно з висновком Головного управління ДФС у Чернігівській області від 31.05.2016 позивачу обраховано одноразову грошову допомогу відповідно до п. 1.2 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 № 707 в розмірі 45598,80 грн., але вказані кошти йому не виплачені (а/с 4).

У звязку з цим, 13.02.2017 позивач повторно, але вже до Державної фіскальної служби України, звернувся з проханням перерахувати йому одноразову грошову допомогу у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону від 13.02.2015 № 208-VІІІ та встановити її в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб та здійснити її виплату.

Листом Державної фіскальної служби України від 16.03.2017 № 3597/6/99-99-22-06-14 позивача повідомлено про те, що 07.11.2015 втратив чинність Закону України "Про міліцію", а тому приймати заяви та готувати висновки про призначення одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності та втратою працездатності колишнім працівникам податкової міліції після вказаної дати відсутні законні підстави та повернуто матеріали до ГУ ДФС України в Чернігівській області (а/с 3).

З такою відмовою позивач не погоджується, вважає її протиправною, а тому звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Згідно ст. 356 Податкового кодексу України держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України "Про міліцію" та Законом України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

Статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

З 07.11.2015 набрав чинності Закон України "Про Національну поліцію", в зв'язку з цим Закон України «Про міліцію» втратив чинність. Але згідно абз. 3 п. 15 Розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції. Згідно змісту зазначеної Постанови вона була прийнята відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», дія якої, відповідно до положень ст. 356 ПК України, поширюється зокрема й на осіб начальницького і рядового складу податкової міліції. Тобто за позивачем зберігається право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію".

Відповідно до п. 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач, як особа, що перебувала на службі в органах податкової міліції та внаслідок захворювання, пов'язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, що призвело до встановлення останньому з 16.02.2016 інвалідності ІІІ групи, має право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги позивачу відповідно до положень ст. 23 Закону України «Про міліцію» є протиправною, а тому відповідача слід зобов'язати призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу в зв'язку з встановленням останньому ІІІ групи інвалідності, пов'язаної з проходженням служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, на дату встановлення інвалідності.

Також, відповідно до ст. 139 КАС України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255, 263, 295 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про стягнення одноразової грошової допомоги - задовольнити.

Зобов'язати Державну фіскальну службу України (місцезнаходження юридичної особи: Львівська пл., буд. 8, м. Київ - 53, МСП 04655, ідентифікаційний код юридичної особи - 39292197) призначити та виплатити ОСОБА_3 (місце проживання: м. Чернігів, пр-т. МируАДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1) одноразову грошову допомогу у зв'язку з інвалідністю, що настала в період проходження служби в податковій міліції, відповідно до Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VIII, в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України на користь держави 640 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя