Справа № 803/949/18
Суддя: Плахтій Наталія Борисівна
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

05 червня 2018 року ЛуцькСправа № 803/949/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Плахтій Н.Б.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернігівського прикордонного загону про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Чернігівського прикордонного загону про визнання протиправною бездіяльності начальника Чернігівського прикордонного загону щодо невжиття заходів стосовно звільнення позивача з військової служби відповідно до пункту «з» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням та зобовязання начальників Чернігівського прикордонного загону і Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до пункту «з» частини шостої статті 26 вказаного Закону у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням.

04.06.2018 ОСОБА_1 через канцелярію суду подав заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачам вчиняти дії щодо звільнення його з військової служби в запас з ініціативи командування згідно з пунктом «и» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у звязку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

В обґрунтування необхідності застосування заходу забезпечення позову ОСОБА_1 зазначає про те, що бездіяльність начальника Чернігівського прикордонного загону щодо невжиття заходів стосовно звільнення з військової служби у звязку із пунктом «з» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням є очевидною, оскільки упродовж 2016-2018 років службовими особами Північного регіонального управління ДПС України умисно порушуються та не дотримуються вимоги укладеного контракту про проходження військової служби та чинного законодавства щодо порядку проходження військової служби та соціального і правового захисту.

Заяву про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи на підставі частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, законодавець визначив лише дві підстави, за наявності яких суд може забезпечити позов, а саме: ускладнення або неможливість виконання рішення суду чи відновлення порушених прав позивача внаслідок невжиття заходів забезпечення позову та очевидна протиправність рішення, дії чи бездіяльності, якими порушуються права, свободи та інтереси особи, що звернулась до суду.

Водночас згідно з частиною першою статті 151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Пунктом 5 частини третьої статті 151 КАС України передбачено, що не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення субєкта владних повноважень, яке не є предметом оскарження в адміністративній справі, або встановлення заборони або обовязку вчиняти дії, що випливають з такого рішення.

Аналізуючи вищенаведене, слід дійти висновку про те, що заходи забезпечення позову повинні бути повязані з його предметом, співмірними позовним вимогам, а вид забезпечення позову повинен відповідати заявленій меті.

З позовної заяви вбачається, що предметом публічно-правового спору у даній справі є бездіяльність начальника Чернігівського прикордонного загону щодо невжиття заходів стосовно звільнення позивача з військової служби відповідно до пункту «з» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням та зобовязання начальника Чернігівського прикордонного загону і начальника Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України звільнити ОСОБА_1 з військової служби відповідно до пункту «з» частини шостої статті 26 вказаного закону у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням.

Отже, спірні правовідносини виникли у звязку з неприйняттям відповідачем рішення про звільнення позивача з військової служби на підставі пункту «з» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обовязок і військову службу» у звязку із систематичним невиконанням умов контракту командуванням.

Водночас можливе звільнення позивача з військової служби з інших підстав не стосується предмету даного позову, що в свою чергу виключає можливість вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони начальнику Чернігівського прикордонного загону вчиняти будь-які дії по його звільненню. Крім того, суд не вправі забороняти субєкту владних повноважень приймати рішення щодо звільнення працівника (службовця) з роботи (служби), оскільки прийняття таких рішень є дискреційними повноваженнями субєкта владних повноважень, а захист порушених прав особи внаслідок неправомірного звільнення повинен відбуватись шляхом звернення до суду з відповідним позовом.

З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, з огляду на що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н.Б.Плахтій