Справа № 826/9038/17
Суддя: Костенко Д.А.
Дата ухвалення: 2018-03-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2018 року м. Київ №826/9038/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Костенка Д.А.,

при секретарі судового засідання Вовк І.Р.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 (03164, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) до Дрогобиць-кого міського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області (79007, Львівська область, м. Дрогобич, вул. Стрийська, 64) (далі - Дрогобицький МВ), Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області (79007, Львівська обл., м. Львів, вул. Січових Стрільців, буд. 11, ) (далі - ГУ ДМС України у Львівській області) про визнання дій протиправними та скасування рішення від 05.08.2016,

в с т а н о в и в:

У липні 2017р. представник позивача, адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Дрогобицького МВ, в якому просить:

- визнати протиправними дії щодо прийняття рішення від 05.08.2016 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

- скасування рішення від 05.08.2016 про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив про те, що позивачем не подавалися неправдиві дані (відомості) для набуття громадянства України у 2014р. Також зазначив, що з 2008р. позивач постійно проживає на території України, закінчив Київський національний торговельно-економічний університет, уклав шлюб, в якому у 2016р. наро- дився син. За час перебування на території України позивач не порушував умов перебування та законів України. Вважає, що оскаржуване рішення порушує права позивача, а також права його жінки та дитини.

Судом залучено ГУ ДМС України у Львівській області до участі у справі в якості другого відповідача, з огляду на те, що Дрогобицький МВ є його територіальним підроз- ділом і не є окремою юридичною особою.

Представником відповідачів ОСОБА_4 подано відзив на позов, в якому він про- сить відмовити у позові з підстав правомірності прийняття оскаржуваного рішення, яке відповідає вимогам ст. 21 Закону України "Про громадянство" та п. 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215, оскільки за відсутності незалежних від позивача причин останнім не було виконано зобов'язання щодо припинення іноземного громадянства (Російської Федерації (далі - РФ)).

Представником позивача, адвокатом ОСОБА_1 подано відповідь на відзив від- повідача, в якому вона зазначила про те, що подані позивачем документи не містили неправ- дивих відомостей, невиконання ж позивачем зобов'язання з припинення свого громадянства РФ не міститься у переліку підстав, визначених ст.ст. 19, 21 Закону України "Про громадян- ство України". Також представник позивача зазначила про не надавання Дрогобицьким МВ будь-яких довідок від органу міграційної служби, дипломатичного представництва чи консу- льської установи РФ відповідно до п. 88 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 №215.

Під час розгляду справи по суті представник позивача ОСОБА_1 підтримала позов з наведених у позовній заяві підстав. Зазначила про наявність поважних причин не отримання позивачем документа про припинення громадянства РФ з огляду на те, що консульський збір перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати.

Відповідачі явку свого представника до судового засідання не забезпечили, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У грудні 2013р. позивач, громадянин РФ, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернувся до Дрогобицького MB із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним похо- дженням, на підставі ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України", у зв'язку із наро- дженням на території України до 24.08.1991.

За результатами розгляду заяви позивача та поданих документів, 13.03.2014 ГУ ДМС України у Львівській області було прийнято рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, а позивач був документований тимчасовим посвід- ченням громадянина України серії ОТ №029607 від 14.04.2014.

На підставі ст. 8 Закону України "Про громадянство України" позивач 25.12.2013 подав до Дрогобицького MB зобов'язання припинити громадянство РФ протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України та подати до органу міграційної служби, що видав позивачу тимчасове посвідчення громадянина України, документ про припинення громадянства РФ. Зобов'язання було написано позивачем особисто в присутності працівника Дрогобицького MB, про що свідчить його особистий підпис на зобов'язанні.

07 травня 2016р. Дрогобицьким MB було підготовлено та скеровано на розгляд ГУ ДМС України у Львівській області подання про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, у зв'язку із неподанням позивачем зобов'язання про припинення громадянства РФ з моменту реєстрації громадянином України, відповідно до ст. 21 Закону України "Про громадянство України".

05 серпня 2016р. ГУ ДМС України у Львівській області підготовлено довідку №21 про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до якої позивач не виконав станом на 07.05.2016 подане відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" зобов'язання припинити іноземне громадянство протягом 2 років з моменту набуття громадянства України, а незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства немає.

Рішенням, затвердженим т.в.о. начальника ГУ ДМС України у Львівській області Дашавець І.Я. від 05.08.2016, скасовано рішення ГУ ДМС України у Львівській області від 13.03.2014 про набуття громадянства України відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" позивачем, у зв'язку з невиконанням поданого зобов'язання про припинення іноземного громадянства, тобто неподання документа про припинення цього громадянства та відсутністю незалежних від особи причин неотримання документа про припинення іноземного громадянства.

Встановлені судом обставини підтверджуються наявною у справі копією справи про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України і представником пози- вача під час судового засідання не заперечувалися.

Спірні правовідносини виникли у сфері набуття іноземцем громадянства України та стосуються правомірності прийняття рішення про скасування рішення про набуття позива- чем громадянства України відповідно до ст. 8 Закону України "Про громадянство України".

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 18.01.2001 №2235-ІІІ "Про громадянство України" (далі - Закон №2235), Порядком провадження за заявами і пода- ннями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 №215 (далі - Порядок).

Статтею 24 Закону №2235 встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження, зокрема щодо:

прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону;

скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону;

Пунктом 92 Порядку передбачено, що до повноважень органів міграційної служби також належить прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України за терито- ріальним походженням, а також скасування прийнятих ними рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст. 21 Закону №2235.

Згідно з п. 1 Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 №405/2011 "Про питання Державної міграційної служби України" Державна міграційна служба України (ДМС України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Мініс- трів України через Міністра внутрішніх справ України. ДМС України входить до системи органів виконавчої влади та утворюється для реалізації державної політики у сферах міграції (імміграції та еміграції), у т.ч. протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Підпунктами 4, 10 п. 4 цього Положення встановлено, що ДМС України відповідно до покладених на неї завдань приймає відповідно до законодавства рішення про встановлення належності до громадянства України, оформлення набуття громадянства України та їх скасу- вання; здійснює оформлення і видачу громадянам України, які постійно проживають в Україні, документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство, затримує видачу та вилучає ці документи у передбачених законодавством випадках.

Пунктом 7 цього Положення визначено, що ДМС України здійснює свої повнова- ження безпосередньо та через головні управління (управління) міграційної служби в Автоно- мній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, управління, відділи (сектори) міграційної служби в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Авто- номної Республіки Крим) значення.

Таким чином, до повноважень ГУ ДМС України у Львівській області належить пи- тання прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України і про його скасу- вання.

Частиною 1 ст. 8 Закону №2235 визначено, що особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24.08.1991 на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра наро- дилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подав заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав.

Частиною 5 ст. 8 Закону №2235 визначено, що іноземці, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, які подали зобов'язання припинити іноземне громадянство, повинні подати документ про це, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації їх громадянами України. Якщо іноземці, маючи всі передбачені законодавством цієї держави підстави для отримання такого документа, з незалежних від них причин не можуть отримати його, вони подають декларацію про відмову від іноземного громадянства.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належ- ності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформ- лення набуття громадянства України, а також процедура подання цих документів та прова- дження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком.

Згідно з п. 24 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіаль- ним походженням особа, яка народилася до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", подає, серед іншого, зобов'язання припинити іноземне громадянство.

У ст. 1 Закону №2235 визначено:

зобов'язання припинити іноземне громадянство - письмово оформлена заява іноземця про те, що в разі набуття громадянства України він припинить громадянство (підданство) іншої держави або громадянства (підданства) інших держав і протягом двох років з моменту набуття ним громадянства України подасть документ про припинення громадянства (підданства і іншої держави або громадянств (підданств) інших держав до органу, що видав йому тимчасове посвідчення громадянина України;

незалежна від особи причина неотримання документа про припинення іноземного громадянства - невидача особі, в якої уповноважені органи держав її громадянства (підданс- тва) прийняли клопотання про припинення іноземного громадянства (підданства), документа про припинення громадянства (підданства) у встановлений законодавством іноземної дер- жави термін (за винятком випадків, коли особі було відмовлено у припиненні громадянства (підданства) чи протягом двох років від дня подання клопотання, якщо термін не встановле- но, або відсутність у законодавстві іноземної держави процедури припинення її громадянст- ва за ініціативою особи чи якщо така процедура не здійснюється або вартість оформлення припинення іноземного громадянства (підданства) перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом в Україні на момент, коли особа набула громадянство України.

Статтею 21 Закону №2235 визначено, що рішення про оформлення набуття громадян- ства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно з п. 88 Порядку для скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, відповідно до ст. 21 Закону №2235, органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України готуються такі документи:

а) подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України;

б) документи, які підтверджують, що особа набула громадянство України за терито- ріальним походженням (ст. 8 Закону №2235) &?ь;…&gп; шляхом обману, внаслідок подання свідо- мо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянства України (довідка органу мігра- ційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи про те, що інозе- мець, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, не подав документ про припинення цього громадянства, виданий уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадяни- ном України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують (ч. 5 ст. 8 та ч. 2 ст. 10 Закону №2235); &l5;…&g ; інформація про інші неправдиві відомості та фальшиві документи, які були подані для набуття грома- дянства України відповідно до статей 8 та 10 Закону №2235, або інформація про прихову- вання будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України відповідно до статей 8 та 10 Закону №2235.

Пунктом 96 Порядку передбачено, що подання про скасування рішення про оформ- лення набуття громадянства України у випадках, передбачених ст. 21 Закону №2235, стосов- но особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України.

Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ра- зом із документами, передбаченими пп. "б" п. 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Пунктом 97 Порядку передбачено, що рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником.

Як встановлено судом, Дрогобицьким МВ підготовлено подання від 07.05.2016 про скасування рішення про оформлення набуття позивачем громадянства України, а ГУ ДМС України у Львівській області складено довідку від 05.08.2016 №21 про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України, копії яких наявні у справі. Вказані документи складені на виконання п.п. 88, 96 Порядку і підтверджують той факт, що позивач станом 07.05.2016 не подав до міграційного органу документ про припи- нення громадянства РФ, виданий уповноваженим органом РФ, протягом двох років з момен- ту реєстрації його громадянином України, а також відсутність незалежних від позивача причин неотримання документа про припинення громадянства РФ.

Вказані докази представником позивача не заперечувалися, а стверджуваний відпові- дачем факт неподання позивачем відповідного документу про припинення громадянства РФ - не спростовувався під час розгляду справи по суті. Доказів подання позивачем до ГУ ДМС України у Львівській області відповідного документу про припинення ним громадянства РФ або доказів існування незалежної від позивача причини неотримання ним такого документа представник позивача до суду не подала, про наявність таких доказів - не зазначала.

Таким чином, факт неподання позивачем до ГУ ДМС України у Львівській області документу про припинення ним громадянства РФ протягом двох років з моменту реєстрації позивача громадянином України, знайшов своє підтвердження у ході розгляду даної справи судом.

Посилання представника позивача у своїх усних поясненнях на існування незалежної від позивача причини неотримання документа про припинення громадянства РФ, а саме на те, що консульський збір при оформленні припинення громадянства РФ перевищує половину розміру мінімальної заробітної плати, суд відхиляє, оскільки належних доказів, які б дово- дили вжиття позивачем залежних від нього дій, спрямованих на припинення громадянства РФ, і об'єктивну неможливість отримання позивачем документу про припинення громадянс- тва РФ з незалежних від нього причин, представником позивача до суду не надано.

Так, про наявність незалежної від позивача причини неотримання документу про при- пинення ним громадянства РФ у позовній заяві не зазначалося. Водночас у своїх усних поясненнях представник позивача не повідомила суду конкретних обставин звернення пози- вача до посольської (консульської) установи РФ з клопотанням про припинення громадянс- тва РФ, що ставить під сумнів достовірність таких тверджень.

Також, як визначено в абз. 16 ст. 1 Закону №2235 декларація про відмову від інозем- ного громадянства - документ, у якому іноземець, який узяв зобов'язання припинити інозем- не громадянство і в якого існують незалежні від нього причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства (підданства) або іноземних громадянств (підданств), засвідчує свою відмову від громадянства (підданства) іншої держави або громадянств (підданств) інших держав.

Подання такої декларації іноземцем передбачено у ч. 5 ст. 8 Закону №2235, яка наве- дена судом вище.

Тобто, позивач, який узяв на себе зобов'язання припинити громадянство РФ і в якого, як стверджує представник позивача, існували незалежні від нього причини неотримання документа про припинення громадянства РФ, міг звернутися до відповідачів з декларацією, повідомивши про наявність таких причин. Доказів подання такої декларації або іншого повідомлення відповідачів про існування незалежних від позивача причин представник позивача не зазначила; причини, з яких позивач не повідомив відповідачів про неможли- вість отримання документу про припинення громадянства РФ, не повідомила.

Таким чином, з огляду на відсутність доказів звернення позивача до посольства (кон- сульства) РФ з клопотанням про припинення громадянства РФ та (або) доказів повернення такого клопотання (відмови у його задоволенні), та (або) доказів повідомлення відповідачів про існування незалежних від позивача причин неотримання документу про припинення громадянства РФ, суд вважає посилання представника позивача безпідставними і такими, що не спростовують заперечення відповідача.

Отже, беручи до уваги заперечення відповідача, які підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами, що свідчать про наявність визначених ст.ст. 8, 21 Закону №2235, п.п. 88, 96, 97 Порядку підстав для прийняття рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, які не були спростовані позивачем, суд дійшов висновку про правомірність оскаржуваних дій і рішення та не вбачає підстав для висновку про порушення прав позивача.

Твердження представника позивача про відсутність передбачених ст. 21 Закону №2235 підстав для скасування рішення, оскільки позивач нікого не обманював і не подавав неправдиві відомості, суд відхиляє як такі, що суперечать змісту пп. "б" п. 88 Порядку, згідно з яким встановлення факту неподання іноземцем, який подав зобов'язання припинити інозем- не громадянство, документу про припинення цього громадянства, виданого уповноваженим органом відповідної держави, до уповноваженого органу України протягом двох років з моменту реєстрації його громадянином України, а незалежні від особи причини неотримання документа про припинення іноземного громадянства не існують, слід тлумачити як набуття громадянства України за шляхом обману, що відповідає ст. 21 Закону №2235.

Твердження представника позивача про відсутність будь-яких довідок від органів міг- раційної служби, дипломатичного представництва чи консульської установи РФ відповідно до п. 88 Порядку, суд відхиляє як такі, що суперечать змісту вказаній нормі, якою передба- чено підготовку документів, у т.ч. довідки, органами міграційної служби, дипломатичними представництвами чи консульськими установами України, а не іноземної країни. Водночас у справі наявна копія довідки ГУ ДМС України у Львівській області №21 від 05.08.2016 про наявність підстав для скасування рішення про оформлення набуття громадянства України.

Посилання представника позивача на ст. 19 Закону №2235 суд відхиляє, оскільки дана норма не врегульовує питань набуття громадянства України за територіальним походженням (ст. 8) та скасування рішення про оформлення набуття громадянства України відповідно до ст. 8 Закону №2235 (ст. 21), тому не стосується спірних правовідносин.

Посилання представника позивача у позовній заяві на те, що позивач проживає з 2008р. в Україні, закінчив Київський національний торговельно-економічний університет, уклав шлюб, в якому у 2016р. народився син, на підтвердження чого надав копії відповідних свідоцтв, суд не бере до уваги, оскільки дані обставини не спростовують правомірність дій відповідачів і не свідчать про порушення оскаржуваними діями і рішенням прав позивача.

Також суд відхиляє твердження представника позивача у позовній заяві про те, що рі- шення відповідача призведе до розірвання сім'ї, оскільки відповідно до Закону №2235 і пись- мового зобов'язання від 25.12.2013 позивач взяв на себе зобов'язання припинити своє грома- дянство РФ і мав усвідомлювати можливі несприятливі наслідки його не виконання.

Інших аргументованих доводів і доказів, які б спростовували встановлені судом обста- вини і свідчили про порушення прав позивача оскаржуваним рішенням, представником позивача не наведено, а судом таких порушень не вбачається.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог і відсутність підстав для їх задоволення.

Щодо строку звернення до адміністративного суду, то, як зазначив представник пози- вача ОСОБА_3 у своїх письмових поясненнях від 19.09.2017, про наявність оскаржува- ного рішення від 05.08.2016 позивач дізнався після отримання листа ДМС України від 27.12.2016 №Б-3799/8/3575-16, копія першої сторінки якого наявна у справі. Після чого позивач звернувся з позовом до Дрогобицького міськрайонного суду, який ухвалою від 06.07.2017 №442/4819/17, копія якої наявна у справі, повернув позовну заяву позивачеві з підстав непідсудності даної справи цьому суду. Після отримання вказаної ухвали Дрогобиць- кого міськрайонного суду у липні 2017р. представник позивача 20.07.2017 подав позов до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Відповідач не навів заперечень щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з цим позовом, а також не надав до суду інших доказів отримання позивачем оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що позивач міг дізнатися про прийняття оскаржуваного рішення після отримання ним листа ДМС України 27.12.2016 №Б-3799/8/3575-16, після чого своєчасно, звернувся до Дрогобицького міськрайонного суду, а також беручи до уваги, що подання даного позову 20.07.2017 до Окружного адміністративного суду міста Києва після закінчення шестимісячного строку зумовлено знаходженням позовної заяви на розгляді Дрогобицького міськрайонного суду та її подальшим поверненням позивачу, суд дійшов висновку про поважність причин пропущення строку звернення до суду та відсутність підстав для зали- шення позову без розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 90, 241-246, 250, пп. 10 п. 1 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_2 (03164, АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) у задоволенні адміністративного позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, встановленому ст.ст. 293, 295-297 КАС України. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Повний текст рішення складено 25.05.2018.

Суддя Д.А. Костенко