Справа № 823/331/18
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/331/18 Суддя (судді) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Беспалова О.О., суддів: Губської О.А., Парінова А.Б., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у нарахуванні позивачу заробітної плати та видачі довідки про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС;

- зобов'язати відповідача нарахувати позивачу заробітну плату за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 27.04.1986 року по 29.04.1986 року, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі в сумі 28,02 крб., обрахувати 3 дні в п'ятикратному розмірі 70,05 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 272,00 мілізівертів) в період з 27.04.1986 року по 29.04.1986 року в сумі 500 крб., одноразової винагороди за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер (у позивача - 27,20 бер) в сумі 1000 крб., та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 14,25 крб, без їх виплати, про що винести наказ, відповідно до якого видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, встановленої для перерахунку пенсії форми, відповідно до якої заробітна плата складає 1612,32 крб.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись неправильну оцінку доказам по справі та неправильне застосування норм матеріального права.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду не надходило.

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, що підтверджується посвідченням НОМЕР_1 та брав участь в період з 27.04.1986 року по 29.04.1986 року у ліквідації наслідків Чорнобильської АЕС.

Згідно довідки УМВС України в Черкаській області від 21.03.2013 року № 113 заробітна плата за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Прип'ять позивача становить в розмірі 70,29 крб.; оплата за підвищеними посадовими окладами по зонах небезпеки за період з 27 по 29 квітня 1986 року в розмірі 56,04 крб. заробітна плата (грошове утримання) за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 роках, із якої визначається пенсія: - збережений середній заробіток за час перебування в населених пунктах зони відчуження в розмірі 14,25 крб.; оплата праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження в 1986-1990 роках в розмірі 56,04 крб. - в розмірі 70,29 крб.

Крім того, відповідно до довідки УМВС України в Черкаській області від 21.03.2013 № 114, під час ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС грошове утримання позивача на посаді міліціонера УВС Черкаського облвиконкому в лютому, березні, квітні місяці 1986 року складалось з таких видів нарахувань: посадовий оклад - 140 крб.

Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо нарахування йому заробітної плати за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 27.04.1986 року по 29.04.1986 року, з урахуванням посадового окладу у подвійному розмірі в сумі 28,02 крб., обрахувати 3 дні в п'ятикратному розмірі 70,05 крб., одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 272,00 мілізівертів) в період з 27.04.1986 по 29.04.1986 в сумі 500 крб., одноразової винагороди за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер (у позивача - 27,20 бер) в сумі 1000 крб., та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 14,25 крб, без їх виплати, про що винести наказ, відповідно до якого видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, встановленої для перерахунку пенсії форми, відповідно до якої заробітна плата складає 1612,32 крб.

Листом від 28.12.2017 року № 12/П-146 відповідачем відмовлено у нарахуванні позивачу заробітної плати за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 27.04.1986 року по 29.04.1986 року, оскільки постанова ЦК КПРС від 07.05.1986 року № 524-156 передбачає виплату особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов'язки в зоні Чорнобильської АЕС посадового окладу та окладу за спеціальним званням у подвійному розмірі. Разом з цим, окремим категоріям учасників ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС було запроваджено більш високу оплату праці. Згідно з розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 року № 964 позивачу, як працівнику відрядженому до зони відчуження 3, виплачувалось грошове забезпечення у кратності 4 та зберігався середній заробіток по основному місцю роботи. При обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати, які не носять систематичного характеру, а тому врахувати у довідці одноразові винагороди, премії немає законних підстав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, провадилась відповідно абзацу 4 пункту 1 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7) у відповідних зонах небезпеки в чотирьох-, трьох- і двократному розмірах (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів та подвійного посадового окладу та окладу за спеціальними званнями згідно постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року № 524-156.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно, оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 для визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови оплати праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07 травня 1986 року № 524-156.

Нарахування грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження військовослужбовців, рядового і начальницького складу ОВС проводилось відповідно до Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031 та листа Державного комітету УРСР з праці від 23 вересня 1986 року № 136 с «Про порядок матеріального забезпечення призваних на збори військовозобов'язаних».

Вказаними нормативно-правовими актами передбачено, що оплата фактично відпрацьованого часу (включаючи вихідні і святкові дні) у відповідних зонах небезпеки повинна проводитись виходячи із розрахункової денної тарифної ставки (посадового окладу), що враховується із тарифної ставки (посадового окладу) за даний місяць, поділеної на календарну кількість днів цього місяця.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 12 квітня 2016 року (К/800/38136/15) та в ухвалі від 21 січня 2016 року (К/800/43268/15).

Що стосується позовних вимог про нарахування, виплату та включення у довідку про грошове забезпечення на роботах в зоні відчуження одноразової виплати за отриману гранично допустиму дозу радіоактивного опромінення 50 мілізівертів (у позивача - 272,00 мілізівертів) в період з 27.04.1986 по 29.04.1986 в сумі 500 крб., одноразової винагороди за переопромінення за 1986-1987 роки в 25 бер (у позивача - 27,20 бер) в сумі 1000 крб., та врахувати збережений заробіток за дні роботи в зоні відчуження в сумі 14,25 крб, без їх виплати, про що винести наказ, відповідно до якого видати довідку про оплату праці за роботу в населених пунктах зони відчуження Чорнобильської АЕС, встановленої для перерахунку пенсії форми, відповідно до якої заробітна плата складає 1612,32 крб., колегія суддів зазначає наступне.

Виплата премії (винагороди) за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС жодними нормативно-правовими актами не передбачена і могла мати місце відповідно до прийнятих у відомстві положень з питань преміювання.

Так, виплата одноразової винагороди у розмірі до 1000 крб. проводилася за рішенням голови урядової комісії з ліквідації аварії і лише тим працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт згідно розпорядження РМ СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року та не поширювалася на працівників органів внутрішніх справ розпоряженням РМ СРСР № 1031 рс від 23 травня 1986 року.

Не була вона передбачена і розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1006-р від 25 листопада 1993 року, яким було дозволено МВС України перерахувати грошове забезпечення співробітників апарату МВС - учасників ЛНА на ЧАЕС, віднесених до категорії 1, а також тих, які отримали в 1986-1987 роках дозу опромінення в 25 бер і більше, за період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17 травня 1986 року було передбачено виплату особам молодшого начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ у розмірі 500 крб. лише в тому випадку, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації у зв'язку з чим не допускається для подальшої роботи у відповідних зонах небезпеки.

Таким чином, спірні виплати не були передбачені чинним на той час законодавством, або не мали обов'язкового характеру і могли здійснюватися за наявності відповідних рішень органів управління.

З огляду, на те, що розпорядчого документу про преміювання позивача не було винесено, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку та приймаються судом в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ліквідаційної комісії управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року скасувати, прийнявши нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О.О. Беспалов

Суддя О.А. Губська

Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 31.05.2018 р.)