Справа № 826/15967/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2018 року № 826/15967/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Рембудтехнологія»
доДержавної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2016 №003001205,

В С Т А Н О В И В:

Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудтехнологія» (далі - позивач, ТОВ «Рембудтехнологія») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач, ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2016 №003001205.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що прийняте податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що порушує законні інтереси ТОВ «Рембудтехнологія», оскільки сума нарахованого грошового зобов'язання у розмірі 1022,00 грн була сплачена позивачем ще 12.05.2016. Також, позивач зазначає, що відповідно до пункту 31 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються. Крім того, відповідачем здійснено нарахування штрафних санкцій на загальну суму податку на прибуток за 2015 рік, що є порушенням п.126.1 ст.126 Податкового кодексу України.

Відповідач позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та у відповідності із вимогами законодавства в результаті виявлених під час перевірки порушень.

Ухвалами Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 №6565 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/115967/16 та вказану справу 19.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.11.2017 прийнято до провадження адміністративну справу №826/115967/16, зобов'язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на думку учасників процесу, мають значення для розгляду даної справи, а також призначено справу до судового розгляду.

15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просив його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача проти позову заперечив і просив відмовити у його задоволені.

На підставі заяви учасників процесу суд завершує розгляд даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані учасниками процесу документи і матеріали, заслухавши думку представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

27.02.2016 TOB «Рембудтехнологія» подало до ДПІ Дніпровського району звітну податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік. Дана декларація була прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №1, квитанцією №2.

Оскільки у вказаній декларації було допущено помилку, а в розділі «Дохід від будь-якої діяльності» було вказано 20729,00 грн замість 20728601,00 грн та в розділі «Податок на прибуток» було зазначено 153,00 грн замість 153000,00 грн (тобто суми було скорочено до тисяч гривень), позивач в той же самий день подав звітну нову податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік з виправленими даними, яка також була прийнята податковим органом, про що свідчить квитанція №1, квитанція №2.

01.03.2016 TOB «Рембудтехнологія» засобами електронного зв'язку для подання податкової звітності, подало ДПІ Дніпровського району уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, де в рядку 163П «Зменшення нарахованої суми податку» було вказано 149640,00 грн, податок на прибуток за звітний період (код рядка 17.19) визначений в сумі 3360,00 грн.

Квитанція №1 з повідомленням про прийняття податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік на центральному рівні отримана 01.03.2016. Друга квитанція з відміткою про те, що документ прийнятий, прийшла 01.03.2016.

TOB «Рембудтехнологія» 03.03.2016 сплатило до державного бюджету податок на прибуток за 2015 рік сумі 3360,00 грн.

22.03.2016 TOB «Рембудтехнологія» отримало лист від 19.03.2016 №2544/26-53-12-05-08 від контролюючого органу, в якому уточнююча декларація з податку на прибуток підприємства за 2015 рік не визнана як податкова звітність та не відповідає вимогам Наказу Міністерства фінансів України від 20.10.2015 №897 «Про затвердження форми Податкової декларації з податку на прибуток підприємств», зареєстрованому Міністерством юстиції України 11.11.2015, а саме, в полі 3 відсутній звітний період, що уточнюються (поле 2 повинно = полю 3). В цьому ж листі запропоновано подати нову уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємства.

24.03.2016 TOB «Рембудтехнологія» надіслало уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств за 2015 рік в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв'язку.

29.03.2016 керуючись ст.50 Податкового кодексу України TOB «Рембудтехнологія» виправило помилку шляхом уточнення показників податкової декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік, а саме: заповнило рядок 27, про що свідчить наданий уточнюючий розрахунок - уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємств за 2015 рік (квитанція №1, квитанція № 2 про прийняття документа).

20.04.2016 відповідачем проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на прибуток за 2015 рік, за результатами якої складено акт №2358/26-53-12-05 від 20.04.2016, згідно якого встановлено порушення позивачем п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, протягом граничних строків несвоєчасно сплачено узгоджену суму податкового зобов'язання з податку на прибуток.

При цьому, контролюючий орган виходив з того, що у вищезазначеній уточнюючій декларації платником задекларовано нараховані щомісячні авансові внески з податку на прибуток у сумі 149640,00 грн, на які зменшено податкове зобов'язання, тоді як протягом 2015 року нараховані авансові внески становлять 148618,00 грн, що призвело до заниження суми податку на прибуток за 2015 рік у розмірі 1022,00 грн.

На підставі акта перевірки відповідачем винесено податкові повідомлення-рішення від 19.05.2016: № , яким на підставі ст.126 Податкового кодексу України за затримку на 19 календарних днів сплати грошового зобов'язання в сумі 148239,13 грн зобов'язано сплатити штраф у розмірі 10% в сумі 4823,13 грн; № про збільшення грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 1022,00 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідачів, суд бере до уваги наступне.

Підпунктом 6.1.3 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України встановлено, що платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до пункту 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок є документом, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку. Додатки до податкової декларації є її невід'ємною частиною.

Згідно пункту 50.1 статті 50 Податкового кодексу України у разі, якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою, чинною на час подання уточнюючого розрахунку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог п.169.4 ст.169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Системний аналіз вищезазначених правових норм вказує на те, що відповідальність за виправлення інформації податкових декларацій в частині зміни розміру податкових зобов'язань наступає тільки в разі подання уточнюючої податкової декларації в зв'язку з виявленням факту заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів. В разі ж завищення податкових зобов'язань в податкових деклараціях та фактичної сплати суб'єктом господарювання податків в розмірах, визначених Податковим кодексом України, відповідальність платника податків не наступає.

В даному випадку, при виявленні помилки мало місце завищення податкового зобов'язання в податковій звітності внаслідок часткової сплати авансових внесків з податку на прибуток.

Згідно п.57.1 статті 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 ст.126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Отже, як вбачається з викладеного, за несплату платником податків узгодженої суми грошового зобов'язання у певний термін законодавець для такого платника передбачив негативні наслідки у вигляді штрафних санкцій.

Разом з тим, позивач стверджує, що відповідно до пункту 31 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, за наслідками діяльності у 2015 році штрафні (фінансові) санкції до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати не застосовуються.

Так, пунктом 31 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що за наслідками діяльності у 2015 року штрафні (фінансові) санкції не застосовуються до платників податку на прибуток підприємств за порушення порядку обчислення, правильності заповнення податкових декларацій з податку на прибуток підприємств та повноти його сплати.

Враховуючи положення цієї норми, штрафні санкції не застосовувалися у таких випадках: у разі якщо платник податків у порядку, встановленому п. 50.1 ст. 50 Податкового кодексу України, виправляв помилки, що містилися у раніше поданій ним декларації з податку на прибуток за 2015 р., шляхом подання уточнюючого розрахунку чи таке виправлення здійснювалося у поточній декларації, тобто штрафні санкції, передбачені абзацами третім - п'ятим п.50.1 ст.50 та п.120.2 ст.120 зазначеного Кодексу, не нараховувалися на суму заниженого зобов'язання з податку на прибуток; у разі якщо контролюючий орган виявляє за результатами перевірки заниження податкового зобов'язання з податку на прибуток у декларації за 2015 р., не застосовується штраф, передбачений п.123.1 ст.123 Податкового кодексу України.

Водночас у разі несвоєчасного подання за 2015 рік декларації з податку на прибуток підприємств у встановлені терміни та у разі якщо платник податків своєчасно не сплатив узгоджену суму грошового зобов'язання за зазначений період протягом строків, визначених Податковим кодексом України, такий платник притягується до відповідальності, передбаченої п.120.1 ст.120 та п.126.1 ст.126 цього Кодексу відповідно.

У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 №21-3920а15 зазначено, що для підтвердження факту несплати узгодженої суми грошового зобов'язання необхідно встановити, що у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, платник податків не вчиняв дії, спрямовані на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету. Здійснення помилки під час перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету в строк, встановлений пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, має кваліфікуватися як дія, хоча й помилкова. Відтак дії, які не містять ознак бездіяльності платника податків при сплаті узгодженої суми грошового зобов'язання, не можуть бути підставою для застосування штрафів, передбачених пунктом 126.1 статті 126 ПК України.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні, у відповідності до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України в чинній редакції) суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оцінюючи правомірність дій та рішень відповідача, суд керується критеріями, закріпленими у ч.2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта.

Відповідно до п.п.1, 3 ч.2 ст.129 Конституції України та ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене та зважаючи на те, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про своєчасність сплати самостійно узгоджених податкових зобов'язань, зокрема, підтвердили б вчинення позивачем у строк, передбачений пунктом 57.1 статті 57 ПК України, дій, спрямованих на перерахування узгодженої суми грошового зобов'язання до державного бюджету, суд приходить до висновку про правомірність прийнятого контролюючим органом податкового повідомлення-рішення від 19.05.2016 №003001205 та про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.2, 5-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволені адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Рембудтехнологія» до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.05.2016 №003001205 відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Суддя: Н.А. Добрівська