Справа № 342/1227/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2046/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Іщук Л.П.,

суддів Кухтея Р.В., Носа С.П.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року, ухвалене головуючим суддею Ничик Г.І. о 08:20 у м. Городенка, повний текст складений 20.02.2018 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до патрульної поліції у м. Івано-Франківську в особі інспектора відділу БДР УПП м. Івано-Франківська, лейтенанта поліції Суходольського Олега Сергійовича про визнання незаконною та скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до патрульної поліції у м. Івано-Франківську в особі інспектора відділу БДР УПП м. Івано-Франківська, лейтенанта поліції Суходольського О.С. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 392979 від 09.11.2017 року за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року відмовлено в задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 оскаржив постанову суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судове рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції врахував як доказ його вини у вчиненні правопорушення відеозапис з нагрудної камери - реєстратора, який містить лише його пояснення, але не містить фіксації факту порушення ним Правил дорожнього руху. Зазначає апелянт, що порушення не вчиняв. Крім того, вказує, що суд першої інстанції не повідомив його про розгляд справи, чим грубо порушив норми процесуального права.

Не погодившись з апеляційною скаргою, відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ОСОБА_1 не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3 «подвійна суцільна лінія», перетнув її та здійснив поворот ліворуч, чим порушив п.8.5.1 Правил дорожнього руху України. Зазначене підтверджується поясненнями позивача, які зафіксовані на відеозаписі з нагрудного реєстратора інспектора поліції. Зазначає, що відповідно до ст.251 КУпАП одним із видів доказів є пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

В судове засідання для розгляду апеляційної скарги учасники справи не прибули, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, а тому відповідно до ч.1 ст.205, ч.4 ст.229 КАС України апеляційний суд ухвалив розгляд апеляційної скарги здійснити за відсутності учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді Львівського апеляційного адміністративного суду, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АР № 392979 від 09.11.2017 року, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення - штраф в розмірі 255 гривень за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КУпАП, за те, що 09.11.2017 року о 15 годині 50 хв на вулиці Тисменицька в м. Івано-Франківську він не виконав вимогу дорожньої розмітки «подвійна суцільна лінія», перетнув її та здійснив поворот ліворуч, чим порушив вимоги п. 8.5.1 ПДР.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідачем доведено порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема, як доказ наданий відеозапис з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції, з якого встановлено склад адмінправопорушення, а зафіксовані нагрудною відеокамерою працівника патрульної поліції пояснення позивача ОСОБА_1 підтверджують визнання ним вини у вчиненні адміністративного правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції і надаючи правову оцінку обставинам справи та доводам апелянта, зазначає наступне.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частина 1 ст.122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Стаття 31 Закону України «Про Національну поліцію» визначає, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України визначений Правилами дорожнього руху, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами і доповненнями (далі - ПДР).

Відповідно до п. 1.3. ПДР учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Згідно з п. 8.1 ПДР України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.

Згідно з ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.283 КУпАП.

Частина друга ст.258 КУпАП передбачає, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Відповідно до вимог ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (в т.ч. частина перша, друга і третя ст.122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Згідно з п.2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. ч.1 ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи показаннями засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, в тому числі і відеозаписом з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції.

Як цілком вірно встановлено судом першої інстанції з відеозапису з нагрудної камери відеоспостереження працівника патрульної поліції ( відеофайл » ) від 09.11.2017 року, позивач надав пояснення під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у яких визнав, що вчинив порушення Правил дорожнього руху, а саме, перетнув подвійну суцільну лінію і просив у зв'язку з малозначністю порушення не накладати стягнення у вигляді штрафу.

З цього ж відеозапису судом першої інстанції встановлено, що відповідач належним чином провів розгляд справи про притягнення до адміністративної відповідальності, роз'яснив позивачу суть вчиненого ним порушення, його права та обов'язки.

Тому апеляційний суд вважає безпідставними покликання апелянта на те, що суд першої інстанції помилково взяв до уваги відеозапис з нагрудного реєстратора інспектора поліції, оскільки він не містить факту порушення ним правил дорожнього руху.

Крім того, апеляційний суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а позивач не надав жодного доказу на ствердження своїх доводів про те, що він не вчиняв порушення Правил дорожнього руху, зокрема, не додавав письмових пояснень під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, не зазначав свідків, не надавав показань з будь-яких засобів фото-чи кінозйомки, відеозапису, які він використовував і які містять інформацію про інші обставини, ніж ті, які встановлені відповідачем під час розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності або судом першої інстанції під час розгляду позову ОСОБА_1

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 392979 від 09.11.2017 року, винесена на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо та своєчасно, тому підстав для її скасування немає, а суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд не здійснює новий розподіл судових витрат відповідно до ч.6 ст.139 КАС України, оскільки судове рішення залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 20 лютого 2018 року у справі № 342/1227/17- без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді Р. В. Кухтей
С. П. Нос
Повне судове рішення складене 30.05.2018 року