Справа № 761/19074/17
Суддя: Макаренко І. О.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/96/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі головуючого судді Макаренко І.О., розглянувши в приміщенні суду, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах та скасувати розпорядження (у формі листа) голови ліквідаційної комісії Державної пенітенціарної служби заступника директора департаменту - начальника управління соціального, трудового та гуманітарного законодавства Департаменту публічного права Міністерства юстиції України Тюлєнєва С.А. від 23 січня 2017 року;

зобов'язати Державну пенітенціарну службу України (Міністерство юстиції України, як правонаступника) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи на ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1;

зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугою років на пільгових умовах з 17 січня 2017 року, з моменту звернення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно наказу №223/ОС-16 від 15 вересня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів). Згідно наказу вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 01 місяців 01 день, пільгова 24 роки 05 місяців 21 день. 20.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у київській області з належним пакетом документів для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до вимог ст. 23 ЗУ «Про державну кримінально-виконавчу службу України». Листом Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві від 23.03.2017 року позивачу було відмовлено через порушення порядку подання документів. Одночасно в листі повідомлено, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій), затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугою років особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом подаються цими особами до головних управлінь пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи. 17 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років. Листом від 23 січня 2018 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на 16 вересня 2016 року складала 19 років 01 місяць 01 день. Вважає дії відповідачів незаконним та такими, що порушують його права на отримання пенсії на пільгових умовах.

У своєму відзиві на позов, відповідач Державна пенітенціарна служба України зазначив, що при розгляді матеріалів щодо призначення і виплати пенсії за вислугу років ОСОБА_1 діяла виключно в межах повноважень та у спосіб, визначений чинним законодавством України, а тому позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Відповідач Головне управління пенсійного фонду України у м. Києві свого відзиву на позовну заяву не надав.

Третя особа Міністерство юстиції України, своїх пояснень щодо позову не надала.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив.

Наказом №223/ОС-16 від 15 вересня 2016 року, відповідно до п. 5 ст. 23 Закону України «Про державну кримінально-виконавчу службу України», п. 4 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» 16 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України (у зв'язку зі скороченням штатів).

Згідно наказу вислуга років на день звільнення в календарному обчисленні становить 19 років 01 місяців 01 день, пільгова 24 роки 05 місяців 21 день.

17 січня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до голови комісії з ліквідації Державної пенітенціарної служби України з приводу призначення пенсії за вислугою років.

Листом від 23 січня 2018 року позивачу було відмовлено у призначенні пенсії, оскільки календарна вислуга років на 16 вересня 2016 року складала 19 років 01 місяць 01 день.

20.03.2017 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у київській області з належним пакетом документів для призначення пенсії за вислугою років у відповідності до вимог ст. 23 ЗУ «Про державну кримінально-виконавчу службу України».

Листом Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві від 23.03.2017 року позивачу було відмовлено через порушення порядку подання документів. Одночасно в листі повідомлено, що Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку пенсій), затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугою років особам, які мають право на пенсійне забезпечення згідно із Законом подаються цими особами до головних управлінь пенсійного фонду України через уповноважені структурні підрозділи.

Правовідносини щодо пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, регулюються положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

За приписами ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсія за вислугу років призначається : а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д", «ж» статті 1-2 цього Закону ( крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону ), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по З0 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; З жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.

Згідно з ч. 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу станів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, органіці підрозділів цивільного захисту, міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при означенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання незалежно від форми навчання у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорон органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п'яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби.

За положеннями ст.17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» встановлено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" до вислуги років зараховується один місяць служби за сорок днів час проходження служби особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби ( підпункт «г» пункту 3 ).

Відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особам рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби встановлюється пільговий залік вислуги років для призначення пенсії - один місяць служби за сорок днів.

З аналізу положень наведеного Порядку № 393 від 17 липня 1992 року та Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» випливає, що пільгова пенсія враховується саме при призначенні пенсії згідно із п. «а» ст.12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а не при призначенні розміру такої пенсії.

Дана правова позиція висловлена в постанові Вищого адміністративного суду України від 5 листопада 2015 року у справі К/800/46432/14.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що право на пенсію за вислугу років не ставиться в залежність від наявності виключно календарної вислуги. Більше того, норми Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачають пільговий залік вислуги років саме для призначення пенсії.

Беручи до уваги наявність у позивача на час звернення із заявою про призначення пенсії більше ніж 24 роки вислуги, необхідної для призначення пенсії на підставі ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», позивач має право на призначення йому пенсії за вислугою років.

Проте матеріали справи не містять доказів, що ГУ ПФУ у м. Києві було порушено права позивача, зокрема, що ним відмовлено позивачу в призначені пенсії на пільгових умовах за вислугою років, а тому вимога про призначення пенсії є передчасною та задоволенню не підлягає.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, та постанови Кабінету Міністрів України від 02.11.2006 року № 1522 «Про передачу органам Пенсійного фонду України функцій з призначення і виплати пенсій деяким категоріям громадян» врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 року № 3-1.

Зокрема, пунктом першим встановлено, що заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб.

У відповідності до вказаного Порядку, на уповноважені структурні підрозділи міністерств та відповідних служб покладено функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів.

В свою чергу, рішення щодо призначення або відмови в призначенні певного виду пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» приймають органи Пенсійного фонду України (ст. 49 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»).

Аналізуючи зміст зазначених положень, колегія суддів дійшла висновку про те, що виключно органи Пенсійного фонду України уповноважені приймати рішення про призначення або відмову у призначенні пенсії тим категоріям осіб, на яких розповсюджується дія Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Разом з тим, на Державну пенітенціарну служби України, у випадку вирішення питання про призначення пенсії у відповідності до вищевказаного Закону позивачу, покладено лише функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсію, необхідних для призначення пенсії документів.

Враховуючи вищевикладене, вимога позивача щодо зобов'язання Державної пенітенціарної служби України (Міністерства юстиції України, як правонаступника) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи на ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1, підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Згідно частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем Державної пенітенціарною службою України не надано суду беззаперечних доказів правомірності своїх дій.

За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі наведеного та керуючись Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», ст.ст. 2, 73, 77, 241-247, 257-263, 295, 297 КАС України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державної пенітенціарної служби України, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство юстиції України про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії Державної пенітенціарної служби України щодо підготовки та подання до Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві документів для призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пільгових умовах.

Зобов'язати Державну пенітенціарну службу України (Міністерство юстиції України, як правонаступника) підготувати та направити до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві документи на ОСОБА_1 для призначення пенсії за вислугою років на пільгових умовах у відповідності до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії, що затверджений постановою Правління Пенсійного Фонду України від 30.01.2007 року за №3-1.

Стягнути з Державної пенітенціарної служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 320,00 грн.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя