Справа № 804/1752/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-09-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 вересня 2017 р. Справа № 804/1752/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.
секретаря судового засідання Безрученко К.В.
представника позивача представника позивача представника відповідача Продайка О.В., Медведєва К.І., Малютіної А.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Дніпровський металургійний комбінат» до Дніпропетровського управління Офісу великих платників податків ДФС про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.03.2017 відкрито провадження у справі № 804/1752/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 10.04.2017 на 14:30. Останнє судове засідання відбулося 22.09.2017.
У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити адміністративний позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позову повністю.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.
Як встановлено судом та підтверджується наявними матеріалами справи, Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС здійснено документальну позапланову виїзну перевірку ПАТ «ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського» (і.к. 05393043) з питань дотримання вимог податкового законодавства України при взаємовідносинах з наступними платниками: ПП «Гер-Арт», ТОВ «Максима Метал», ТОВ «Інформакс», ТОВ «Рокет Груп», ПрАТ «ВО «Стальканат - Сілур» за березень 2016 року, з ТОВ «Восток Ресурс» за січень - квітень 2016 року, з ТОВ «Дніпротехсервіс» за серпень 2015 року, ТОВ «Електродпостач» за липень 2015 року - квітень 2016 року, ТОВ «Укрспецконструкція» за липень 2015 року - березень 2016 року, ТОВ «ДнепрУкрМет» за липень - грудень 2015 року, ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» за квітень 2015 року - березень 2016 року, результати якої оформлені актом від 31.08.2016 №159/28-01-40-01-05393043.
В акті зазначено, що перевіркою, встановлено порушення: п.198.1, п.198.2, ст.198, ст.201 ПК України, що призвело до завищення суми податкового кредиту на суму 13139139,00 грн.; порушення абз. «б» п.200.4 ст.200 ПК України, внаслідок чого завищено суму, що підлягає бюджетному відшкодуванню на суму 10750805 грн.; абз. «в» п.200.4 ст.200 ПК України внаслідок чого завищено суму, що включається до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду в червні 2016 року на 2388334,00 грн..
На підставі акта перевірки від 31.08.2016 №159/28-01-40-01-05393043 Спеціалізованою державною податковою інспекцією з обслуговування великих платників у м.Дніпропетровську Міжрегіонального Головного управління ДФС винесені податкові повідомлення-рішення:
Дослідивши надані сторонами докази та обставини справи, суд погоджується із позицією податкового органу щодо нереальності господарських операцій між позивачем та ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Бізнес - Пром - Ком», ТОВ «Рокет Груп», ТОВ «Електродпостач», ТОВ «ДнепрУкрМет», ТОВ «Інформакс», ПП «Гер-Арт», ТОВ «Дніпротехсервіс» у періоді, що перевірявся, у зв'язку з наступним.
Відповідно до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 № 1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як - от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки, з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 року № 742/11/13-11, у якому зазначено з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо.
Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Отже, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» (далі - ПАТ «ДМК») та ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Бізнес - Пром - Ком», ТОВ «Рокет Груп», ТОВ «Електродпостач», ТОВ «ДнепрУкрМет», ТОВ «Інформакс», ПП «Гер-Арт», ТОВ «Дніпротехсервіс» щодо постачання товарів.
У періоді, що перевірявся, позивач декларував взаємовідносини із ТОВ «Укрспецконструкція» по придбанню товару - алюмінію вторинного на підставі договору від 03.09.2013 №13-1731-02.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надано: рахунки на оплату, товарно - транспортні накладні, акт здачі-приймання на відповідальне зберігання ТМЦ, прибуткові ордери, сертифікати якості, документи на підтвердження здійснення оплати.
Згідно наданих до перевірки сертифікатів якості на поставлений товар, виробником алюмінію вторинного є ТОВ «Укрспецконструкція», у той час як за інформацією про платника, наявною у податкового органу та згідно податкової звітності за формою 1 ДФ кількість працюючих на підприємстві складає 4 особи, основні фонди у підприємства відсутні.
Як видно з товарно-транспортних накладних (ТТН) автомобільними перевізниками, які здійснювали транспортування товару від ТОВ «Укрспецконструкція» до позивача були: ПП ОСОБА_6, ПП ОСОБА_7, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_9, ПП ОСОБА_16, ПП ОСОБА_17, ПП ОСОБА_10, ФЛП ОСОБА_11, ПП ОСОБА_12, ПП Щур, ПП ОСОБА_13. Однак за даними податкового обліку ні ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат», ні ТОВ «Укрспецконструкція» взаємовідносини із переліченими суб'єктами господарювання не декларувалися.
В графі «Пункт навантаження» у товарно - транспортних накладних зазначено м. Кривий Ріг, Луганська 1-Б, однак з аналізу АІС «Податковий блок» та Єдиного реєстру податкових накладних у періоді, що перевірявся, ТОВ «Укрспецконструкція» орендувало нежитлові приміщення у ТОВ «СТІЛПАТ» та ПАТ «КИЇВЗНДІЕП». Відповідно до податкової звітності «Податкова декларація з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 рік в ТОВ «СТІЛПАТ» та ПАТ «КИЇВЗНДІЕП» відсутня інформація щодо наявності земельної ділянки в м. Кривий Ріг. Тобто, неможливо встановити фактичне місце навантаження товару.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 у цій справі зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Укрспецконструкція» (ідентифікаційний код 31992407) надати: документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару; документи на підтвердження місцезнаходження за адресами, що зазначені у товарно - транспортних накладних; документи, на підтвердження наявності у ТОВ «Укрспецконструкція» складських приміщень; документи на підтвердження кількості працюючих на підприємстві ТОВ «Укрспецконструкція».
На виконання ухвали суду ТОВ «Укрспецконструкція» надані документи на підтвердження придбання товару, який реалізовано позивачу та документи на підтвердження наявності складських приміщень, однак за даними електронної бази податкового органу ТОВ «Укрспецконструкція» придбання товару, який був поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» у періоді, що перевірявся, не здійснювалося. Більш того, в наданих під час перевірки посадовим особам відповідача сертифікатах якості на поставлений товар його виробником вказано саме ТОВ «Укрспецконструкція». Також, ТОВ «Укрспецконструкція» не декларувалися і послуги з оренди нерухомого майна.
Між позивачем та ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» укладений договір на постачання шихти карбіду кремнію, карунокарбідкремнієвого матеріалу від 08.01.2015 №15-0042-02.
У наданих до перевірки сертифікатах якості на поставлений товар виробником продукції, яка поставлена ПАТ «ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського» згідно договору від 08.01.2015 №15-0042-02 вказано ТОВ «Бізнес - Пром - Ком».
Судом ухвалою від 22.05.2017 зобов'язно ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» (ідентифікаційний код 38967749) надати, зокрема, документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару, який був поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі договору від 08.01.2015 №15-0042-02; документи на підтвердження місцезнаходження за адресами, що зазначені у товарно - транспортних накладних, якими оформлене транспортування товару від ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» в графі «пункт навантаження»; документи, на підтвердження наявності у ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» складських приміщень для зберігання поставленого ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» товару; документи, на підтвердження кількості працюючих на підприємстві ТОВ «Бізнес - Пром - Ком», документи на підтвердження наявності основних засобів.
ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» на виконання ухвали суду від 22.05.2017 надані: видаткові накладні, рахунки - фактури, довіреності, товарно - транспортні накладі, залізничні накладні, остаточні калькуляції вартості виробництва продукції.
Проте, запитуваних документів щодо наявності основних засобів для виробництва та документів, на підтвердження місцезнаходження власних чи орендованих складських приміщень, за адресою: м. Константинівка, вул. Леніна 96 (про що зазначено у товарно-транспортних накладних у графі пункт навантаження) суду не надано. У той же час, згідно залізничних накладних станція відправлення товару: Запоріжжя-Грузове.
Зазначені обставини унеможливлюють встановлення фактичного руху товару від ТОВ «Бізнес - Пром - Ком» до позивача.
Взаємовідносини між позивачем та ТОВ «Рокет Груп» задекларовані позивачем на підставі договору постачання від 07.03.2016 №16-0346-02.
На підтвердження виконання зазначеного договору позивачем надані: прибуткові ордери, рахунки - фактури, видаткові накладні, товарно - транспортні накладні.
Як встановлено під час перевірки за даними комп'ютерної автоматизованої системи контролюючого органу «Картка платника» АІС «Податковий блок» штатна чисельність ТОВ «Рокет Груп» у періоді, що перевірявся, згідно даних звіту «Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» становить 5 осіб, інформація щодо основних фондів відсутня.
До перевірки позивачем надано контролюючому органу сертифікати якості (копії) на товар, поставлений ТОВ «Рокет Груп» за договором від 07.03.2016 № 16-0346-02, у яких виробником товару значиться саме: ТОВ «Рокет Груп», в графі «підприємство відправника зазначено» ПІБ ОСОБА_14 та печатка ТОВ «Рокет Груп».
Суд зазначає, що для виробництва поставленої позивачу продукції ТОВ «Рокет Груп» повинно мати достатню кількість кваліфікованого персоналу та основні фонди. Інформація щодо оренди основних фондів (виробничих/складських приміщень та устаткування для виробництва матеріалу залізовмісного МДК-1) відсутня.
У наданих до перевірки товарно - транспортних накадних в графі «автомобільний перевізник» зазначено ТОВ «ТД Фабіа» (код ЄДРОПУ 40091423), ТОВ «Рокет Груп», ФОП ОСОБА_15. У графі «Пункт навантаження» вказана адреса - м. Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська 97, однак інформація щодо наявності/оренди в ТОВ «Рокет Груп» виробничих/складських приміщень за вказаною адресою відсутня.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 у цій справі зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Рокет Груп» (ідентифікаційний код 40250375) надати суду, зокрема, документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару, який був поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі договору від 07.03.2016 №16-0346-02; документи на підтвердження місцезнаходження за адресами, що зазначені у товарно - транспортних накладних, яким оформлене транспортування товару від ТОВ «Рокет Груп» до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» в графі «пункт навантаження»; документи, на підтвердження наявності у ТОВ «Рокет Груп» складських приміщень для зберігання поставленого ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» товару; документи на підтвердження кількості працюючих на підприємстві ТОВ «Рокет Груп»; у разі якщо ТОВ «Рокет Груп» не є виробником означеного товару, який поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі договору від 07.03.2016 №16-0346-02, надати документи щодо придбання та оприбуткування такого товару; надати документи на підтвердження наявності основних засобів.
У періоді, що перевірявся, позивач також задекларував господарські взаємовідносини з ТОВ «Електродпостач» на підставі договорів від 31.12.2015 №15-1965-02 та від 01.04.2013 №13-0752-02.
За даними комп'ютерної автоматизованої системи «Картка платника» АІС «Податковий блок» кількість працівників ТОВ «Електродпостач» за даними звіту 1-ДФ станом на 01.01.2016 складає 17 осіб, вартість основних фондів станом на 01.01.2016 становить 1024,3 тис. грн.
В ході проведення перевірки ПАТ «ДМК» надано договори №15-1965-02 від 31.12.2015, №13-0752-02 від 01.04.2013 та первинні документи по взаємовідносинах із ТОВ «Електродпостач» за період, що перевірявся.
Відповідно до умов означених договорів постачання продукції здійснюється:
- згідно договору від 01.04.2013 №13-0752-02: СРТ (склад Покупця); EXW (склад постачальника); автомобільним або залізничним транспортом. ТОВ «Електродпостач» здійснювалося постачання доломіту полімінерального (FCA - ст. Хощевато, Одеської залізниці), кремнієвмісткого брикету (СРТ - склад Покупця), ферохрому (СРТ - склад Покупця), матеріал залізовмісткого (СРТ - склад Покупця);
- за умовами договору від 31.12.2015 №15-1965-02 постачання здійснюється на умовах СРТ (склад Покупця); EXW (склад постачальника); DDP (склад постачальника); FCA - (склад постачальника); автомобільним або залізничним транспортом; відповідно до наданих специфікацій встановлено, що за договором від 31.12.2015 №15-1965-02 здійснювалося постачання матеріалу залізовмісткого (СРТ - склад Покупця), доломіту полімінерального (FCA - ст. Хощевато, Одеської залізниці), кремнієвмісткого брикету (СРТ - склад Покупця), окатишів залізорудних.
Виробником поставлених товарів згідно наданих позивачем документів значиться ТОВ «Електродпостач».
У той же час судом встановлено, що місце навантаження продукції (кремнієвмісткий брикет, ферохром, матеріал залізовмісткий, окатиші залізорудні), яка постачалася на ПАТ «ДМКД» - м. Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна, 181/110.
У наданих до перевірки специфікаціях, виробником доломіту полімінерального зазначено ТОВ «Електродпостач».
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.05.2017 у цій справі зобов'язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Електродпостач» (ідентифікаційний код 33611832) надати: документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований Публічному акціонерному товариству "Дніпровський металургійний комбінат" та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару, який був поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі договорів від 31.12.2015 №15-1965-02 та від 01.04.2013 №13-0752-02; документи на підтвердження місцезнаходження майна у використанні ТОВ «Електродпостач» за адресами, що зазначені у товарно - транспортних накладних, якими оформлене транспортування товару від ТОВ «Електродпостач» до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» в графі «пункт навантаження»; документи, на підтвердження наявності у ТОВ «Електродпостач» складських приміщень для зберігання поставленого ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» товару; документи на підтвердження кількості працюючих на підприємстві ТОВ «Електродпостач»; у разі якщо ТОВ «Електродпостач» не є виробником означеного товару, який поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі договорів від 31.12.2015 №15-1965-02 та від 01.04.2013 №13-0752-02 надати документи щодо придбання та оприбуткування такого товару; документи на підтвердження наявності основних засобів.
Проте, на вимогу суду ТОВ «Електродпостач» документи на підтвердження походження товару та документи на підтвердження наявності складських та виробничих приміщень, за адресою: - м. Дніпродзержинськ, пр. Аношкіна 181/110, не надано.
За таких обставин, суд дійшов висновку про неможливість встановлення походження товару - доломіту полімінерального, його реального виробника та руху товару в процесі господарської взаємодії між позивачем та ТОВ «Електродпостач».
На підставі договору від 03.03.2014 №14-0458-02 позивач у періоді, що перевірявся, мав господарські взаємовідносини з ТОВ «ДнепрУкрМет».
Відповідно до умов означеного договору (п. 5.9) поставлену продукцію повинен супроводжувати такий пакет документів: рахунок-фактура, податкова накладна, товарно-транспортна накладна або товарна накладна, сертифікат якості. Постачальник повинен засвідчити якість продукції сертифікатом виробника, який надається покупцю разом з продукцією (п. 6.2 договору від 03.03.2014 №14-0458-02). Умови та період поставки вказується в специфікаціях (п.п. 5.1, 5.2 договору від 03.03.2014 №14-0458-02). Перехід права власності на поставлену продукцію виникає в момент поставки автотранспортом - на складі покупця. Поставка продукції здійснюється автомобільним транспортом (п. 5.5 договору від 03.03.2014 №14-0458-02).
У товарно-транспортних накладних в графі «замовник» та «вантажовідправник» зазначено ТОВ «ДнепрУкрМет»: м. Дніпропетровськ, вул. Фучіка, 18, оф. 206 а.
У графі «Пункт навантаження» вказана адреса - м. Дніпродзержинськ, вул. Колеусівська, 41.
Як вказав відповідач, до СДПІ у м. Дніпропетровську МГУ ДФС надійшла податкова інформація від ДПІ у Жовтневому районі м. Дніпропетровська, відповідно до якої перевіряючими контролюючого органу зроблено запис щодо неможливості встановлення придбаного товару ТОВ «ДнепрУкрМет» від контрагентів-постачальників.
З урахуванням зазначеного, для дослідження руху товару в процесі вчинення господарських операцій між ПАТ «ДМК» та ТОВ «ДнепрУкрМет» судом зобов'язано ТОВ «ДнепрУкрМет» (ідентифікаційний код 32651114) надати: документи щодо походження товару, який в подальшому був реалізований Публічному акціонерному товариству «Дніпровський металургійний комбінат» та інформацію стосовно того, хто є виробником зазначеного товару, який був поставлений ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» на підставі договору від 03.03.2014 №14-0458-02; документи на підтвердження місцезнаходження майна у користуванні ТОВ «ДнепрУкрМет» за адресами, що зазначені у товарно - транспортних накладних, якими оформлене транспортування товару від ТОВ «ДнепрУкрМет» до ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» в графі «пункт навантаження»; документи, на підтвердження наявності у ТОВ «ДнепрУкрМет» складських приміщень для зберігання поставленого ПАТ «Дніпровський металургійний комбінат» товару; документи на підтвердження кількості працюючих на підприємстві ТОВ «ДнепрУкрМет»; у разі, якщо ТОВ «ДнепрУкрМет» не є виробником означеного товару, який поставлений ПАТ "Дніпровський металургійний комбінат" на підставі договору від 03.03.2014 №14-0458-02 надати документи щодо придбання та оприбуткування такого товару, документи на підтвердження наявності основних засобів.
ТОВ «ДнепрУкрМет» на вимогу суду не були надані документи щодо походження сировини та на підтвердження наявності у постачальника власних чи орендованих приміщень, за адресою: м. Дніпродзержинськ. Колеусівська 41, з урахуванням чого, суд дійшов висновку про неможливість встановлення походження товару, його реального виробника та руху товару в процесі господарської взаємодії між ТОВ «ДнепрУкрМет» та позивачем за договором від 03.03.2014 №14-0458-02 у періоді, що перевірявся.
На підставі договору від 16.02.2016 №16-0259-02 позивач у періоді, що перевірявся, здійснив придбання товару- вугільної продукції у ПП «Гер -Арт».
Відповідно до специфікації до договору від 16.02.2016 № 16-0259-02 станція відправлення - Соф'їно-Бродська, Донецька з/д; виробник - ПП «Гер - Арт»; вантажовідправник - ТОВ «Імпульс-2008», ТОВ «СНАБТРАНС» .
За даними податкового органу на момент взаємовідносин із позивачем у ПП «Гер-Арт» працювало 3 особи (за даними звіту 1 -ДФ), основні фонди відсутні, вид діяльності - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і продуктами. У той час як для видобування (зберігання) кам'яного вугілля ПП «Гер-Арт» необхідна наявність фондів та достатньої кількості кваліфікованого персоналу.
За даними податкового органу ПП «Гер-Арт» не мало у власності або в оренді шахти для видобування вугілля.
Як вказав відповідач, протягом 2015 року (як і протягом 2016 року) ПП «Гер-Арт» податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до податкових органів не надавався, тобто, видобування будь-яких корисних копалин, в т.ч. і вугілля ПП «Гер - Арт» протягом 2015 - 2016 рр. не здійснювалося.
Також, за даними комп'ютерної автоматизованої системи контролюючого органу "Картка платника" АІС "Податковий блок" у ТОВ «Імпульс-2008» основний вид діяльності - оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами; кількість працівників за даними звіту 1 ДФ - 9 чол., що унеможливлює видобування кам'яного вугілля підприємством без достатньої кількості працівників та за відсутності основних фондів.
З урахуванням викладеного, суд зазначає, що неможливо встановити фактичне походження товару - вугілля АС (6-13), що було придбане ПАТ «ДМК ім. Ф.Е. Дзержинського» у ПП «Гер-Арт».
Судом встановлено, що між позивачем та ТОВ «Інформакс» укладений договір від 01.02.2016 № 16-0171-02, за умовами якого постачальник зобов'язався надати на адресу покупця разом з продукцією наступні документи: залізничну накладну, посвідчення якості на продукцію, рахунок-фактуру, акт приймання (п.п. 4.11 означеного договору).
Відповідно до п. 5.1. договору від 01.02.2016 №16-0171-02, умови, строки постачання продукції, перелік вантажовідправників, вантажоотримувачів та виробників вказуються в специфікаціях до договору. Датою поставки вважається дата календарного штемпеля станції призначення, що вказана у накладній. Датою відвантаження вважається дата штемпеля залізниці на залізничній квитанції; прийняття вантажу на станції відправлення (п.п. 5.3 означеного договору від 01.02.2016 № 16-0171-02).
До перевірки надано специфікацію до договору від 01.02.2016 № 16-0171-02, в якій зазначено таке: строк поставки - лютий 2016 року, станція відправлення - Соф'їно-Бродська, Донецької з/д; Постниково, Донецької з/д; Торез, Донецької з/д; Розсипна, Донецької з/д; Пелагеєвський, Донецької з/д; Дроново, Донецької з/д, виробник - ПАТ «ГЗФ «Червона Зірка», ТОВ «Брянківська вугільна компанія», ТОВ «Інформакс»; вантажовідправник - ПАТ «ГЗФ «Красна Зірка», ТОВ «Брянківська вугільна компанія», ТОВ «Інформакс».
Під час перевірки позивачем до контролюючого органу надано посвідчення про якість вугілля, видане ТОВ «Брянківська вугільна компанія».
Як вказав відповідач, за даними комп'ютерної автоматизованої системи податкового органу кількість працівників ТОВ «Інформакс» становить 5 осіб, основні фонди -7,7 тис. грн., вид діяльності - комп'ютерне програмування.
У той же час, для видобування кам'яного вугілля та зберігання будь-якого товару, в т.ч. кам'яного вугілля, ТОВ «Інформакс» необхідно мати основні фонди та достатню кількість кваліфікованого персоналу. До того ж, видобування вугілля здійснюється на вугільних шахтах, тобто в ході такої діяльності використовуються надра.
Відповідач вказав, що протягом 2015 та 2016 років ТОВ «Інформакс» податковий розрахунок з плати за користування надрами для видобування корисних копалин до податкових органів за місцем реєстрації не надавався, отже, видобування будь-яких корисних копалин, в т.ч. і вугілля, ТОВ «Інформакс» протягом 2015 - 2016 років не здійснювалося.
За результатами аналізу даних АІС «Податковий блок» ТОВ «Інформакс» у період: січень 2015 року - лютий 2016 року не перебувало у фінансово-господарських взаємовідносинах із підприємствами, зазначеними в специфікації до договору від 16.02.2016 № 16-0259-02 як виробники та вантажовідправники, а саме: ПАТ «ГЗФ «Красна Зірка», ТОВ «Брянківська вугільна компанія».
За даними податкового органу ТОВ «Інформакс» у період: січень - лютий 2016 року сформовано податковий кредит за рахунок придбання послуг з організації перевезень вантажів залізничним транспортом, послуг зв'язку, тобто неможливо встановити походження вугілля, поставленого ТОВ «Інформакс» до позивача, у зв'язку із чим неможливо встановити походження товару - вугілля.
Суд відзначає, що надані ПП «Гер - Арт» та ТОВ «Інформакс» документи на вимоги ухвал суду від 22.05.2017 не спростовують вищевстановлені судом обставини.
На підставі договору від 09.10.2014 № 14-1727-02 позивач мав взаємовідносини з ТОВ «Дніпротехсервіс» з придбання редуктора КЦ2-500-28,3-42.
Умови поставки передбачені в специфікаціях (п.п. 3.1 означеного договору).
Датою поставки вважається дата отримання товару, що зазначена покупцем в товарно-транспортній накладній та/або видатковій накладній (товаросупровідні накладні) (п.п. 3.2 означеного договору).
За умовами означеного договору продавець зобов'язався надати разом з товаром наступні документи: паспорт на товар або сертифікат якості або інший документ, що посвідчує якість вугілля; товаросупровідні накладні; рахунок за фактом поставки.
Окрім того, до перевірки надано специфікації, в яких зазначено, що виробником редуктора КЦ2-500-28,3-42 є ТОВ «Дніпротехсервіс».
За даними комп'ютерної автоматизованої системи контролюючого органу «Картка платника» АІС «Податковий блок» у ТОВ «Дніпротехсервіс» вид діяльності - неспеціалізована оптова торгівля, кількість працівників за даними звіту 1 ДФ - 3 особи, основні фонди - 9,2 тис. грн.
Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі, в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Згідно зі ст.9 того ж Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п. 1.2 ст.1, п. 2.1 ст. 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 № 88 і зареєстрованого в Міністерство юстиції України від 05.06.1995 за № 168/704 ( далі - Положення).
Відповідно до п. 2.1 ст. 2 Положення, первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.
Згідно з п. 2.4 Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.
Відповідно до п. 2.15 та п. 2.16 вказаного Положення, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим і нормативним актам.
Отже, облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань платників податків здійснюється на підставі первинних документів, у яких міститься інформація саме про господарські операції (результати їх здійснення), а не про правочини (господарські зобов'язання).
Факт вчинення певних господарських операцій та правомірність подальшого відображення (проведення) їх у бухгалтерському та податковому обліку, можливо досліджувати лише на підставі вивчення та дослідження первинних документів платника податків, наявність та законність складення яких буде підтвердженням здійснення таких операцій.
Таким чином, з наведених положень законодавства встановлено, що підставою виникнення у платника права на податковий кредит є реальне здійснення операцій з придбання робіт/послуг з метою їх використання в оподатковуваних операціях, а також оформлення зазначених операцій необхідними документами первинного обліку, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України №1936/11/13-11 від 01.11.2011 «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13, необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Як встановлено з матеріалів справи, ПАТ «ДМК» за рахунок взаємовідносин із вищепереліченими контрагентами протягом квітня 2015 року - квітня 2016 року сформовано податковий кредит на суму у розмірі 13139139,00 грн.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт/послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком.
Суд відмічає, що з метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Слід також зазначити, що за умови доведеності податковим органом, що платник при укладенні правочинів та виконанні господарських операцій діяв без належної обачливості та, виходячи з обставин такого укладення та виконання, знав або повинен був знати про порушення, допущені контрагентами, податкова вигода за такими операціями має бути визнана необґрунтованою.
Відтак хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 по справі К/800/3230/13 № ЄДРСР 38692797.
В процесі розгляду справи судом не встановлено можливості контрагентів позивача: ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Бізнес - Пром - Ком», ТОВ «Рокет Груп», ТОВ «Електродпостач», ТОВ «ДнепрУкрМет», ТОВ «Інформакс», ПП «Гер-Арт», ТОВ «Дніпротехсервіс» здійснити господарські операції з постачання товарів, з огляду на відсутність у них складських приміщень, виробничих потужностей, технічних можливостей, людських ресурсів та кваліфікованого персоналу в необхідній кількості для вчинення задекларованих операцій.
У відповідності до п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Отже, підставою для віднесення сум до податкового кредиту є податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Однак, позивачем до суду не надані податкові накладні, виписані ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Бізнес - Пром - Ком», ТОВ «Рокет Груп», ТОВ «Електродпостач», ТОВ «ДнепрУкрМет», ТОВ «Інформакс», ПП «Гер-Арт», ТОВ «Дніпротехсервіс», на підставі яких здійснено постачання товару.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані позивачем на підтвердження здійснення господарських операцій із ТОВ «Укрспецконструкція», ТОВ «Бізнес - Пром - Ком», ТОВ «Рокет Груп», ТОВ «Електродпостач», ТОВ «ДнепрУкрМет», ТОВ «Інформакс», ПП «Гер-Арт», ТОВ «Дніпротехсервіс» є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаними підприємствами не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту здійснення господарських операцій.
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись статтями 70, 71, 72, 86, 94, 159 - 163, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складений 22 вересня 2017 року.

Суддя О.В. Царікова