Справа № 822/1336/18
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 822/1336/18
РІШЕННЯ

іменем України

31 травня 2018 рокум. Хмельницький
Хмельницький окружний адміністративний суд в складі судді Божук Д.А.

за участі:секретаря судового засідання Бандури І.М. позивача - ОСОБА_1 представника відповідача - ОСОБА_2
розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1, позивач) звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з 01.12.2015 відповідно до довідки №123/8/050-22 від 12.01.2018, з 01.01.2017 відповідно до довідки №184/8/050-22 від 17.01.2018, з 01.01.2018 відповідно до довідки №985/8/22-25-05-18 від 26.02.2018;

- зобов'язати ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунки з 01.12.2015, з 01.01.2017, з 01.01.2018 та виплату пенсії відповідно до ст.37-1 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 №3723-ХІІ (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії), у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів", постанови Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 "Питання оплати праці працівників державних органів", постанови Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 №24 "Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році" за посадою, з якої була призначена пенсія, відповідно до довідок №123/8/050-22 від 12.01.2018, №184/8/050-22 від 17.01.2018, №985/8/22 від 26.02.2018 із розрахунку 88% від суми заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з липня 2005 року отримує пенсію призначену відповідно до Закону України "Про державну податкову службу в Україні", порядок призначення якої врегульований Законом України "Про державну службу" із розрахунку 88% заробітної плати державного службовця. Вважає, що на підставі статті 37-1 Закону України "Про державну службу", в редакції, що була чинною на час призначення пенсії, має право на перерахунок призначеної йому пенсії, оскільки збільшився посадовий оклад та фактично збільшився загальний розмір заробітної плати державного службовця. Зазначив, що пункт 5 розділу ІІІ "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII стосується осіб, які набули права на пенсію після набрання чинності даним законом та до спірних правовідносин не застосовуються. Вважає, що відмовляючи здійснити перерахунок пенсії відповідач діяв поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції України та законам України.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.04.2018 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.05.2018 відкрито провадження в даній справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 травня 2018 року задоволено клопотання ГУ Пенсійного фонду України про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін. Призначено судове засідання на 31.05.2018.

15.05.2018 до суду надійшов відзив, в якому відповідач просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Зазначив, що відповідно до статті 90 Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування". Згідно Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 №76-VІІІ, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ викладено у новій редакції та стаття 90 Закону України "Про державну службу" №889-VІІІ не визнані неконституційними Конституційним Судом України. Звернув увагу на те, що на даний час відсутня постанова Кабінету Міністрів України про здійснення перерахунку раніше призначених пенсій відповідно до Закону України "Про державну службу". Вказав, що в діях ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області немає будь-якої неправомірності.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Додатково звернув увагу на порушення його конституційних прав.

Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши позивач та представника відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволені позову необхідно відмовити з урахуванням зазначеного нижче.

Згідно протоколу 77 від 18.07.2005 ОСОБА_1 з 30.06.2005 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 у розмірі 88% від заробітної плати.

Відповідно до розпорядження управління ПФУ в м. Хмельницькому 805293 від 04.11.2017 з 01.10.2017 ОСОБА_1 призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування".

Згідно довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №123/8/050-022 від 12.01.2018, станом на 01.12.2015 посадовий оклад заступника начальника становить 2094,00 грн, надбавка за спеціальні звання 130,00 грн, надбавка за вислугу років (35%) 778,40 грн, надбавка за високі досягнення у праці або за виконання особливо важкої роботи (50%) 1501,20 грн, премія (104%) 2177,76 грн.

Відповідно до довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №184/8/050-22 від 17.01.2018, станом на 01.01.2017 посадовий оклад заступника начальника становить 5000,00 грн, надбавка за спеціальні звання 700,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) 2500,00 грн, премія (20%) 1000,00 грн.

Згідно довідки Головного управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області №985/8/22-25-05-18 від 26.02.2018 станом на 01.01.2018 посадовий оклад заступника начальника становить 6600,00 грн, надбавка за спеціальні звання (радник податкової та митної справи І рангу) 700,00 грн, надбавка за вислугу років (50%) 3300,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з заявою щодо проведення перерахунку пенсії згідно Закону України "Про державну службу" з 01.12.2015, 01.01.2017 та з 01.01.2018.

Листом від 15.03.2018 №528/Ш-8 ГУ Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повідомило позивача, що немає підстав провести перерахунок пенсії згідно Закону України "Про державну службу" з урахуванням довідок від 12.01.2018 №123/8/050-022, від 17.01.2018 №184/8/050-22 та від 26.02.2018 №985/8/22-25-05-18, виданих головним управлінням Державної фіскальної служби у Хмельницькій області. Зазначено що пенсію обчислено згідно чинного законодавства.

Вважаючи, що порушені його права, свободи та законні інтереси, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 1 травня 2016 року визначалися Законом України від 16.12.1993 №3723-XII "Про державну службу" (далі Закон №3723-ХІІ).

Частина 1 статті 37-1 Закону №3723-ХІІ у редакції, чинній до 1 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

1 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28.12.2014 №76-VIII "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" (далі Закон №76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно пояснювальної записки до законопроекту Закону №76-VIII, його прийняття було обумовлено необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів та приведення до фінансових можливостей дії положень окремих Законів України, стабілізації фінансового стану держави та удосконалення окремих положень соціальної політики.

Таким чином, законодавець делегував Кабінету Міністрів України повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 1 січня 2015 року.

Правове регулювання Кабінетом Міністрів України зазначеного питання у період з 1 січня по 1 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії" (далі Постанова №865), за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 Постанови №865, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Згідно пункту 5 Постанови №865 перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики.

Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 №1013 "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" (далі Постанова №1013) підвищено розміри заробітної плати працюючих державних службовців. Відповідно до пункту 6 Постанови №1013, вона набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 1 грудня 2015 року. Зазначеною постановою виключено пункт 4 Постанови №865, а пункт 5 викладено в такій редакції: "5. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики."

Постанова №1013 не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Таким чином, з 1 грудня 2015 року по 1 травня 2016 року законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітної плати працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723-ХІІ.

При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону №3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 27.03.2018 у справі № 703/4547/16-а (К/9901/8526/18).

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

10 грудня 2015 року прийнято новий Закон України "Про державну службу" №889-VIII (далі Закон №889-VIII), який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням.

Згідно пункту 1 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII, цей Закон набирає чинності з 1 травня 2016 року.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №889-VIII визнано такими, що втратили чинність, зокрема, Закон України "Про державну службу", крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 цього розділу.

Натомість, у статті 90 Закону №889-VIII закріплено правило, відповідно до якого пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, до яких не віднесено підвищення розміру заробітної праці працюючих державних службовців.

Враховуючи наведені вище положення, суд вважає, що з 01.12.2015 (початку застосування Постанови №1013, якою пункт 4 Постанови №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції), та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за Законом №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 у справі № 373/1460/16-а.

Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач звернувся з заявою про перерахунок пенсії після вступу в силу Постанови №1013 та Закону №889-VIII, відмова у здійсненні йому такого перерахунку є обґрунтованою.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2017 №15 "Питання оплати праці працівників державних органів" лише встановлено нові посадові оклади працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери. У ній не передбачено перерахунку пенсії у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 №24 "Про впорядкування структури заробітної плати працівників державних органів, судів, органів та установ системи правосуддя у 2018 році" встановлені нові розміри посадових окладів державних службовців.

Отже, зазначеною постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2018 року №24 регламентовано лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

Таким чином, з 01 січня 2018 року чинним законодавством України не визначено суб'єктивного права та не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону №3723-XII.

На час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт не було прийнято.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Посилання ОСОБА_1 на те, що відповідно до статті 22 Конституції України відмова пенсійного органу у здійсненні перерахунку пенсії позивача приводить до звуження змісту та обсягу його конституційних прав на пенсійне забезпечення не приймається судом до уваги, оскільки на момент його звернення щодо перерахунку пенсії державного службовця, норми якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців не містили поняття "перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючого державного службовця за відповідною посадою". В свою чергу Кабінет Міністрів України був повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту, а тому наслідки зміни до законодавства, що врегульовували правовідносини, пов'язані з пенсійним забезпеченням державних службовців не відносяться до компетенції відповідача.

Водночас, суд наголошує, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яку він отримував до цього, тобто, не відбулося звуженням обсягу вже набутих ОСОБА_1 прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що Пленум Верховного Суду України №16 від 16.09.2016, розглянувши подання голови Верховного Суду України про прийняття рішення стосовно звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо конституційності статті 37-1 Закону №3723-ХІІ, дійшов висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для звернення до Конституційного Суду України з таким поданням, з огляду на те, що згідно із Законом №889-VІІІ Закон №3723-ХІІ (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10, 12 розділу ХІ Закону №889-VІІІ) втратив чинність.

Також на безпідставність посилання позивача на порушення статті 22 Конституції України вказує те, що ні Закон №76-VIII, яким, зокрема, статтю 37-1 Закону №3723-ХІІ викладено у новій редакції, ні стаття 90 Закону №889-VIII, не визнані неконституційними Конституційним Судом України, який до того ж у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011 вказав, що одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Принцип збалансованості інтересів людини з інтересами суспільства сформульовано й у практиці Європейського суду з прав людини. Так, у рішенні від 07.07.1989 у справі "Сорінг проти Сполученого Королівства" ("Soering. United Kingdom") Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов'язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини.

У рішенні від 17.10.1986 у справі "Ріс проти Сполученого Королівства" ("Rees v. United Kingdom") Європейський суд з прав людини зазначив, що, з'ясовуючи, чи існує позитивне зобов'язання стосовно людини, належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини.

У рішенні від 09.10.1979 у справі "Ейрі проти Ірландії" (Airey v. Ireland) Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі "Кйартан Асмудсон проти Ісландії" (CASE OF ASMUNDSSON v. ICELAND)).

У рішенні від 03.06.2014 у справі за заявою ОСОБА_3 проти України №43331/12, Суд, розглянувши скаргу, зокрема, за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19.01.2010 після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів, вказав на відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

У цьому рішенні Суд також вказав на відсутність підстав для висновку про те, що, передавши Кабінету Міністрів України право на встановлення розміру соціальних пільг, Парламент України діяв на порушення якихось положень Конвенції, та зазначив, що зменшення пенсії заявниці очевидно було обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася держава. За відсутності будь-яких доказів щодо протилежного та визнаючи, що держава-відповідач має широке поле свободи розсуду щодо досягнення балансу між правами, що є предметом спору, та економічною політикою не вважав, що таке зменшення було непропорційним переслідуваній легітимній меті або що воно поклало надмірний тягар на заявницю.

Враховуючи наведені вище положення джерел права, суд дійшов висновку, що з 01.12.2015, початку застосування Постанови №1013, якою пункт 4 Постанови №865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом №889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені на підставі Закону №3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Посилання ОСОБА_1 на правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" є помилковим, оскільки в цьому рішенні Європейський суд з прав людини вказав, що Кабінет Міністрів України мав визначити розмір надбавки до пенсії, право на яку було встановлено законом, однак жодного рішення з цього приводу прийнято не було. Натомість в даному випадку Законом №76-VIII скасоване таке право на час звернення позивача із відповідною заявою до відповідача.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У рішенні Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 зазначено, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_1 за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не доведено, а відповідачем спростовано протиправність відмови в проведенні перерахунку пенсії з 01.12.2015 відповідно до довідки №123/8/050-22 від 12.01.2018, з 01.01.2017 відповідно до довідки №184/8/050-22 від 17.01.2018, з 01.01.2018 відповідно до довідки №985/8/22-25-05-18 від 26.02.2018.

Статтею 4 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) визначено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовна вимога щодо зобов'язання відповідача здійснити перерахунки з 01.12.2015, з 01.01.2017, з 01.01.2018 та виплату пенсії є похідною від першої вимоги та не належить до задоволення, оскільки відсутні ознаки протиправності дій Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в відмові вчиненні зазначених дій.

Враховуючи зазначене, в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Оскільки, адміністративний позов задоволенню не підлягає, а позивач звільнений від сплати судового збору, то судові витрати позивачу не відшкодовуються. Доказів понесення судових витрат відповідачем суду не надано.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 29000, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена 10, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000, ідентифікаційний код 21318350) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у порядку встановленому статтями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства з урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Повне рішення складене 01 червня 2018 року

Суддя ОСОБА_4