Справа № 826/19845/16
Суддя: Пащенко К.С.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

30 травня 2018 року 09:50 № 826/19845/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у склад судді Пащенка К.С., за участю секретаря судового засідання Легейди Я.А., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Приватного акціонерного товариства «ПентоПак»

до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби

про визнання протиправним та скасування

податкового повідомлення-рішення,

представники позивача - Бокасевич А.М.

сторін: відповідача - Бабинець М.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «ПентоПак» (далі - позивач або ПрАТ «ПентоПак» або Товариство) звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (надалі - відповідач або ДФС або Контролюючий орган), в якому просить суд:

визнати протиправним та скасувати повністю податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС України від 23.09.2016 № .

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що ПрАТ «ПентоПак» дотримувалося положень п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, отже зобов'язання подавати звіт про контрольні операції товариства за 2015 рік з контрагентом Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація) у Товариства не виникало. Позивач наполягає, що ставка податку на прибуток в кантоні Женева Швейцарської Конфедерації є більшою ніж в Україні, а не меншою на 5 відсоткових пунктів, як то передбачено п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України. Таким чином, на думку ПрАТ «ПентоПак», висновки акту перевірки суперечать положенням чинного податкового законодавства України та є безпідставними, а тому, винесене ДФС оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Крім того, позивач вказав, що розпорядження Кабінету Міністрів України № 1042-р від 25.12.2013 та № 449-р від 14.05.2015 прямо суперечать нормам п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, тому застосуванню підлягають норми, які мають вищу юридичну силу.

У доповненнях від 23.02.2017, від 06.06.2017 та від 17.08.2017 до адміністративного позову, позивач зазначив аналогічні підстави для обґрунтування вимог.

Відповідач позовні вимоги не визнав, в наданих до суду запереченнях відмітив, що враховуючи повноту наявної в Контролюючому органі інформації та матеріалів, документальна перевірка може бути невиїзною або виїзною. Перевірка проводиться відповідно до положень глави 8 розділу II Податкового кодексу України. Головною метою такої перевірки є притягнення платника податків за порушення вимог п. 39.4 ст. 39 Кодексу та застосування до нього штрафних (фінансових) санкцій (штрафів), встановлених п. 120.3 ст. 120 вказаного Кодексу. Тому посилання Товариства є необґрунтованими, а рішення прийняте ДФС є правомірним.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.12.2016 (суддя Арсірій Р.О.) відкрито провадження у адміністративній справі № 826/19845/16 та призначено до судового розгляду.

Відповідно до розпорядження щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ від 12.10.2017 № 7938 справу передано на розгляд судді Пащенку К.С.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.10.2017 (суддя Пащенко К.С.) судом прийнято справу до свого провадження та призначено до судового розгляду у судове засідання.

В судовому засіданні 12.12.2017 представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Проти задоволення позову представник відповідача заперечив.

При цьому, представники сторін звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Зважаючи на викладене, адміністративна справа, відповідно до ч. 4 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України, розглядається у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, 26.08.2016 Контролюючим органом, на підставі наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 590 від 17.08.2016 та пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, пп. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39, пп. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України, проведена позапланова невиїзна перевірка ПрАТ «ПентоПак» з питання неподання Звіту про контрольовані операції за 2015 рік, за наслідками якої складено акт № 1343/28-10-14-03/20620489 від 02.09.2016 (в тексті - Акт або Акт перевірки).

Згідно висновків Акту, перевіркою встановлено порушення Товариством пп. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України в частині неподання Звіту про контрольовані операції за 2015 рік.

Не погоджуючись з висновками Акту, 13.09.2016 ПрАТ «ПентоПак» подало до ДФС заперечення № 682/013, в яких просило скасувати Акт перевірки, та у зв'язку із відсутністю порушення законодавства оформити довідку.

За результатами розгляду вказаних заперечень, ДФС надано відповідь № 3871/10/28-10-14-03-08 від 21.09.2016, згідно якої висновки Акту - залишено без змін.

На підставі Акту перевірки, ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення № від 23.09.2016 (по тексту - Повідомлення), зі змісту якого випливає, що встановлено порушення пп. 39.4.2. п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України, за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції», у зв'язку із чим ДФС застосовано 365 400,00 грн. штрафних санкцій.

У жовтні 2016 року Товариством подано скаргу № 737/013 від 05.10.2016 на Повідомлення, в якій викладено вимоги про його скасування.

Контролюючим органом прийнято рішення № 26218/6/99-99-11-03-01-25 від 05.12.2016, яким скаргу № 737/013 від 05.10.2016 - залишено без задоволення.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить із такого.

Як видно із змісту Акту, відповідно до податкової декларації з податку на прибуток за 2015 року, річний дохід ПрАТ «ПентоПак», визначений за правилами бухгалтерського обліку, склав 202 549 416 грн., що перевищує 50 мільйонів гривень за відповідний податковий (звітний) рік.

З матеріалів справи слідує, що у 2015 році Товариством здійснено імпортні операції з нерезидентом Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація) на підставі контракту № 1/04/D від 09.11.2014.

На виконання умов контракту № 1/04/D від 09.11.2014 Товариством у період з 01.01.2015 по 15.09.2015 здійснено імпортні операції з нерезидентом Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація) на суму більш ніж 5 млн. гривень (за вирахуванням непрямих податків).

Крім того, у період з 01.01.2015 по 15.09.2015 Швейцарська Конфедерація була включена до переліку держав (територій), резиденти яких підпадають під податковий контроль за трансфертним ціноутворенням, згідно розпоряджень Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 за № 1042-р (термін дії з 01.09.2013 по 13.05.2015) та від 14.05.2015 № 449-р (термін дії з 14.05.2015 по 15.09.2015).

Проте, звіт про контрольні операції за 2015 рік ПрАТ «ПентоПак» не подано.

Під час проведення перевірки, ДФС виходив з того, що річний дохід Товариства за 2015 звітний рік становить 202 549 416 грн., а також, що обсяг господарських операцій з контрагентом нерезидентом склав понад 5 млн. грн. та згідно даних бухгалтерського обліку проведені операції вплинули на об'єкт оподаткування податку на прибуток позивача у 2015 році. Крім того, наведені вище операції здійснені у період з 01.01.2015 по 15.09.2015 з нерезидентом Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація), яка була включена до переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижче, ніж в Україні. Тому, на думку Контролюючого органу, ПрАТ «ПентоПак» зобов'язане було подати звіт про контрольовані операції до 1 травня року, що настає за звітним. Втім, позивачем не було подано вказаної звітності.

Предметом спору є необхідність подання Звіту про здійснення контрольованих господарських операцій за 2015 рік.

Податковий кодекс України (тут і по тексту всі нормативно-правові акти наведені в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів. їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Підпунктом 39.2.1.1 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими операціями є: а) господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування сторін (сторони) таких операцій, що здійснюються платниками податків з пов'язаними особами - нерезидентами; б) зовнішньоекономічні господарські операції з продажу товарів через комісіонерів - нерезидентів.

Відповідно до пп. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією. Затверджений Кабінетом Міністрів України перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на своєму офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Таким чином, якщо обсяг операцій з одним контрагентом-нерезидентом перевищує 5 млн. гривень та у разі включення держави (території) цього нерезидента до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України, такі господарські операції є контрольованими, а інформація про них підлягає включенню до звіту про контрольовані операції.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 15.12.2013 № 1042-р «Про затвердження переліку держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні», Швейцарська Конфедерація включена до переліку держав у період з 01.09.2013 по 13.05.2015; відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р «Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України» (термін дії з 14.05.2015 до 15.09.2015), Швейцарська Конфедерація включена до переліку держав по 15.09.2015.

Позивач на обґрунтування своєї позиції зазначає, що Кабінет Міністрів України безпідставно включив до відповідного переліку Швейцарську Конфедерацію, оскільки вказана держава не відповідає критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, у зв'язку із тим, що ставка податку на прибуток у Швейцарській Конфедерації - становила 24,34%, тобто на 6,34 відсоткових пунктів вище ніж в Україні (18% в 2015 році).

Разом з тим, суд відхиляє вказані доводи, оскільки обставини відповідності Швейцарської Конфедерації критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, не є предметом доказування у даній справі, а вказана правова норма прямо вказує, що операції з контрагентом, зареєстрованим у державі (на території), включеній до зазначеного переліку, визнаються контрольованими з дати включення держави (території) до такого переліку.

Крім того, суд звертає увагу, що згадані розпорядження Кабінету Міністрів України в частині включення до відповідних переліків Швейцарської Конфедерації не були скасовані чи визнані нечинними у судовому порядку, а тому підлягали обов'язковому врахуванню контролюючими органами у період їх дії.

При цьому, контролюючий орган не наділений повноваженнями надавати правову оцінку розпорядженням Кабінету Міністрів України про затвердження переліків держав.

Судом, додатково, також взято до уваги інформацію Міністерства фінансів України, викладену в листі № 31-11160-10/28-819/850 від 21.12.2016 (а.с. 119-121), щодо питання включення Швейцарії до переліку, які відповідають критеріям, установленим п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, зокрема, згідно якою, Швейцарська сторона на запити Державної фіскальної служби України не надавала інформацію для цілей оподаткування, посилаючись на внутрішнє законодавство та статтю 26 «Обмін інформацією» українсько-швейцарської Конвенції про уникнення подвійного оподаткування, якою передбачений обмежений обмін інформацією.

Виходячи з наведених висновків в сукупності, судом не приймаються до уваги посилання позивачем, в питаннях ставок податку, на дані довідки від 12.09.2016 Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація) (а.с. 47), свідоцтв: від 12.09.2016 та від 26.10.2016, виданих Кантональним податковим управлінням (а.с. 50-55), та інформації з листа б/н б/д Міжнародної юридичної фірми MB GROUP SWITZERLAND AG (а.с. 56).

За правилами п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, неконтрольовані операції - це будь-які господарські операції, не передбачені підпунктами 39.2.1.1, 39.2.1.2 і 39.2.1.5 п.п. 39.2.1 цього пункту, що здійснюються між непов'язаними особами.

Відповідно до п.п. 39.2.1.7 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Податкового кодексу України, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

При цьому, розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15.07.2015 року № 609-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо трансфертного ціноутворення» (далі - Закон № 609-VIII) визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (опубліковано в офіційному виданні «Голос України» 12.08.2015 № 147).

Закон № 609-VIII є чинним, у встановленому порядку неконституційним не визнавався. При цьому, згідно правил подолання колізії спеціальних норм права, у разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. Тому, положення Закону № 609-VIII є пріоритетними у застосуванні та застосовуються з дати набрання ними чинності.

Як видно з матеріалів справи, Товариством у період з 01.01.2015 по 15.09.2015 здійснено імпортні операції з нерезидентом Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація) на суму більш ніж 5 млн. грн. (за вирахуванням непрямих податків). Крім того, згідно податкової декларації ПрАТ «ПентоПак» з податку на прибуток за 2015 рік, ним задекларовано річний дохід в розмірі 202 549 416 грн., тобто більше 50 мільйонів гривень.

Отже, інформація про операції позивача із нерезидентом Du Pont de Nemours International Sаrl (Швейцарська Конфедерація) підлягає включенню до звіту про контрольовані операції за звітний 2015 рік. Однак, Товариство не виконало свого обов'язку із відображення інформації про вказані операції у звіті.

Відповідно до п.п. 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 Податкового кодексу України платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Неподання до Державної фіскальної служби платником податків звіту про проведені ним контрольовані операції, відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 Податкового кодексу України є порушенням податкового законодавства, відповідальність за яке передбачено п. 120.3 ст.120 Податкового кодексу України.

За п. 120.3 ст. 120 Податкового кодексу України, неподання платником податків звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог п.39.4 ст.39 цього Кодексу тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції; 1 відсоток суми контрольованих операцій, незадекларованих у поданому звіті про контрольовані операції, але не більше 300 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі незадекларовані контрольовані операції; 3 відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена п.п. 39.4.6 п. 39.4 ст. 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, за всі контрольовані операції, здійснені у відповідному звітному році. Сплата таких фінансових санкцій (штрафів) не звільняє платника податку від обов'язку подання звіту про контрольовані операції та/або документації з трансфертного ціноутворення.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду викладеної в постановах від 27 лютого 2018 року у справі № 802/1853/16-а, від 20 лютого 2018 року по справі № 820/6318/16, відповідно до якої: для платника податків, річний дохід якого від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, в цілому за 2015 рік перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків), контрольованими операціями згідно з п.п. 39.2.1.2 п.п. 39.2.1 п. 39.2 ст.39 Податкового кодексу України будуть визнаватись виключно господарські операції, здійснені з нерезидентом в період, коли відповідна держава (територія) була включена до вищезазначених переліків, за умови, що обсяг таких операцій перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків). Інформація про ці контрольовані операції має бути відображена у звіті про контрольовані операції. Подібна правова позиція також викладена в постанові від 27.04.2018 Верховного Суду, справа № 826/1628/17.

З огляду на викладнене, суд вважає, що Повідомлення є правомірним та скасуванню не підлягає.

Відповідно до частини другої ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні, у відповідності до положень частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем доведено правомірність прийняття оскаржуваного Повідомлення з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ПрАТ «ПентоПак» не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 72- 77, 241- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністативного позову Приватного акціонерного товариства «ПентоПак» відмовити повністю.

Рішення відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма часниками справи, якщо таку скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Суддя К.С. Пащенко