Справа № 161/18677/17
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3146/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Матковської З.М., Шавеля Р.М.,

з участю секретаря судового засідання Мельничук Б.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року у справі № 161/18677/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 районної ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на безоплатний проїзд (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Рудська С.М. в м. Луцьку Волинської області 14.03.2018 року, згідно даних журналу судового засідання о 12 год. 15 хв., повний текст постанови складено 23.03.2018 року), -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2, Позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_3 районної ради Волинської області (далі Відповідач) про визнання бездіяльності протиправною, визнання права на безоплатний проїзд.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржив ОСОБА_2, який просить його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити, покликаючись на те, що вказане рішення є незаконним та прийнятим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що рішенням ОСОБА_3 районної ради Волинської області від 26.12.2016 року № 15/8 було вилучено пільгові категорії громадян з Програми соціального захисту на 2012-2017 роки, Вважає такі дії відповідача є неправомірними, оскільки він є інвалідом ІІІ групи та пенсіонером за віком, а тому має право на безоплатний проїзд у міському пасажирському транспорті загального користування та приміських маршрутах, що передбачено постановами КМУ № 354 від 17.05.1993 року та № 555 від 16.08.1994 року.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач є інвалідом ІІ групи довічно, а також пенсіонером за віком.

З матеріалів справи вбачається, що у відповідь на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_2 Управлінням соціального захисту населення ОСОБА_3 РДА Волинської області було роз'яснено, що відповідно до Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76VІІІ з 01.06.2015 року окремі категорії пільговиків втратили право на пільговий проїзд у міському, приміському та міжміському транспорті.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не включення ОСОБА_3 районною радою певних категорій громадян до перелік пільгової категорії осіб, які користується правом безплатного проїзду на міському пасажирському транспорті загального користування та приміських маршрутах не позбавляє позивача права безкоштовного проїзду, оскільки дане право йому забезпечується Постановами КМУ № 354 від 17 травня 1993 р. та № 555 від 16 серпня 1994 р. і додаткового визнання на підставі рішення суду таке право не потребує.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 р. № 354 «Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування» - було введено безплатний проїзд для пенсіонерів за віком на міському пасажирському транспорті загального користування (крім метрополітену і таксі) та приміських маршрутах, а також встановлено, що право на безплатний проїзд надається за наявності посвідчення встановленого зразка чи довідки, а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - також електронного квитка, який зареєстрований у зазначеній системі і видається на безоплатній основі.

Відповідно до Постанови КМУ від 16 серпня 1994 р. № 555 «Про поширення чинності Постанови КМУ від 17 травня 1993 р. № 354» - була поширена чинність постанови Кабінету Міністрів України від 17 травня 1993 р. N 354 ( 354-93-п ) "Про безплатний проїзд пенсіонерів на транспорті загального користування" на інвалідів.

Згідно з вищевказаними нормами позивач і як інвалід ІІ групи, і як пенсіонер за віком, має право на безкоштовний проїзд на міському пасажирському транспорті загального користування та приміських маршрутах.

Право позивача на безкоштовний проїзд на міському пасажирському транспорті загального користування та приміських маршрутах відповідачем ОСОБА_3 районною радою Волинської області визнається та не оспрорюється.

Закон України "Про автомобільний транспорт" визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту. Відповідно до статті 3 цього Закону встановлено, що цей ОСОБА_4 регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

За приписами пункту 12 частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів міських рад належать залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій, що не належать до комунальної власності відповідних територіальних громад, до участі в обслуговуванні населення засобами транспорту і зв'язку.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» забезпечення організації пасажирських перевезень на міських автобусних маршрутах загального користування покладається на виконавчий орган сільської, селищної, міської ради відповідного населеного пункту.

Окрім того, відповідно до положень статті 11 цього Закону надання соціально значущих послуг автомобільного транспорту здійснюється відповідно до законодавства з питань поставки продукції для державних потреб. Соціально значущими послугами автомобільного транспорту є послуги з перевезення пасажирів автобусними маршрутами загального користування за визначеними уповноваженими органами тарифами та на пільгових умовах відповідно до законодавства. Відповідно до положень частини 2 статті 29 цього Закону органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованим тарифами, компенсацію відповідно до закону. Відповідно до положень частини 1 статті 31 цього Закону відносини автомобільного перевізника, що здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування міських (зокрема) із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування визначаються договором про організацію перевезень пасажирів на автобусному маршруті загального користування, у якому встановлюються: (зокрема) розмір компенсації витрат автомобільного перевізника внаслідок перевезення пільгових пасажирів та регулювання тарифів, механізм їх виплати. Відповідно до статті 37 цього Закону пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не включення ОСОБА_3 районною радою певних категорій громадян до перелік пільгової категорії осіб, які користується правом безплатного проїзду на міському пасажирському транспорті загального користування та приміських маршрутах не позбавляє позивача права безкоштовного проїзду, оскільки дане право йому забезпечується Постановами КМУ № 354 від 17 травня 1993 р. та № 555 від 16 серпня 1994 р. і додаткового визнання на підставі рішення суду таке право не потребує.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції, при вирішенні даного публічно-правового спору, правильно встановлено обставини справи та ухвалено законне рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, тому підстав для скасування постанови суду першої інстанції немає.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись, ч. 3 ст. 243, ст. 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2018 року у справі № 161/18677/17 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_4
ОСОБА_6