Справа № 819/1844/17
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/1779/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Обрізко І.М.

суддів Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.

за участю секретаря судового засідання Торкот Д.О.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 819/1844/17 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2Б.) звернувся із адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач, ДФС України), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі Комісія) про відмову у наданні ОСОБА_2 статусу учасника бойових дій, викладене у листі від 28.04.2017 року № 5952/с/99-99-04-04-01-14;

- зобов'язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України повторно розглянути надані ОСОБА_2 документи, та прийняти рішення про надання статусу учасника бойових дій.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року позовні вимоги задоволено.

Суд виходив з того, що Комісія має право відмовити в наданні статусу учасниками бойових дій лише з вичерпних підстав, наведених в п. 7 Розділу ІІ Положення про Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій у Державній фіскальній службі України (далі Положення №957).

Причина, яка слугувала для відмови у наданні позивачу статусу (надання статусу бойових дій іншим працівникам ДФС крім осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції без внесення змін до чинного законодавства), не передбачена даним Положенням.

Крім того, позивач має всі необхідні документи, передбачені абз. 1 п. 4 Порядку надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 (надалі Порядок №413), що є підставою для надання подібного статусу.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, сторона відповідача, подала апеляційну скаргу, в якій вказується на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи, просить його скасувати та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги сторона відповідача покликається на те, що повний перелік осіб, які належать до учасників бойових дій, наведено у статті 6 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Виходячи з листа Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21.04.2017 року № 1730/02/05.1-17 проінформовано ДФС, що надання статусу учасника бойових дій іншим працівникам ДФС окрім осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції без внесення змін до чинного законодавства України не вбачається можливим.

Отже з вказано листа, Комісією було прийняте оспорене рішення.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, учасника справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2, як лейтенант податкової міліції, старший слідчий з особливо важливих справ першого відділу розслідування кримінальних проваджень слідчого управління фінансових розслідувань Головного управління ДФС у Тернопільській області, був відряджений до зони проведення АТО на території Донецької та Луганської областей для безпосередньої участі в її проведенні та виконання завдань, що покладені на підрозділи ДФС і включений до підрозділу оперативного забезпечення як слідчий.

Наказами ДФС України «Про відрядження працівників податкової міліції» від 27.10.2015 №3462-о, від 27.11.2015 №3751-о, від 08.12.2015 року № 3902-о, від 25.01.2016 № 104-о позивача з 05.11.2015 р. по 07.02.2016 р. було відряджено до Головного управління ДФС у Донецькій області та Головного управління ДФС у Луганській області.

Відповідно до копії витягів з наказів керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України № 0207 від 29.12.2015, №07 від 29.01.2016 , № 016 від 28.03.2016 ОСОБА_2 вважався таким, що був залучений до складу сил та засобів, які беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції з 05.11.2015 по 07.02.2016 на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення, з метою виконання службових (бойових) завдань.

Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України від 10.02.2017 року №358/99-99-21-10-01-18-д, підтверджується, що лейтенант податкової міліції ОСОБА_2 дійсно в період з 05.11.2015 по 07.02.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької області та Луганської областей.

Пункту 4 Порядку № 413 закріплено, що підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.

Відповідно до пункту 5 Порядку №413, рішення про надання статусу учасника бойових дій приймається:

- комісіями з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, утвореними, зокрема, в ДФС;

- міжвідомчою комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) або інвалідності волонтера і деяких інших категорій осіб відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», яка утворюється Державною службою у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції, - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Положення №957, комісія призначена для прийняття рішень про надання (позбавлення) статусу учасника бойових дій, розгляду та вивчення поданих заяв та інших матеріалів, які є підставою для надання статусу учасника бойових дій особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції Державної фіскальної служби України (ДФС), які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції.

Підстави для відмови в наданні статусу учасника бойових дій визначені пунктом 7 розділу ІІ Положення №957, і такими підставами є:

- відсутність документів, що містять достатні докази безпосередньої участі особи у виконанні завдань антитерористичної операції у районах її проведення;

- надання недостовірних даних про особу;

- виявлення факту підроблення документів про участь в антитерористичній операції, у забезпеченні її проведення;

- наявність обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, за вчинення особою умисного тяжкого або особливо тяжкого злочину в період участі в антитерористичній операції.

Отже, вказана відповідачем підстава для відмови у наданні позивачу статусу учасника бойових дій (неналежність до осіб рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС) не передбачена зазначеним Положенням (а.с. 26).

Виходячи з аналізу наведених норм права та встановивши наявність у позивача усіх необхідних документів, визначених Порядком №413, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про наявність у позивача права на отримання статусу учасника бойових дій як особи, яка безпосередньо брала участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення.

Безпідставним та необґрунтованим є посилання відповідача на лист Державної служби України у справах ветеранів війни та учасників антитерористичної операції від 21 квітня 2017 року № 1730/02/05.1-17 як на підставу прийняття рішення про відмову позивачу у наданні статусу учасника бойових дій, оскільки вказаний лист не є нормативно-правовим актом, що створює обов'язкові правові наслідки у відповідній сфері суспільних відносин.

При розгляді даної апеляційної скарги, судом також враховані висновки судових рішень Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі № К/9901/2159/18, від 01.03.2018 року у справі № К/9901/2456/17 та від 13.02.2018 року у справі № К/9901/5058/17.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, а також відсутня невідповідність висновків суду обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 року у справі № 819/1844/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 05.06.2018 року.