Справа № 824/189/18-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 травня 2018 р. м. Чернівці справа № 824/189/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Левицького В.К.

за участю секретаря судового засідання Бідней О.В.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представник позивача Кусмарцева М.О.

представник відповідача Бойчука Б.А.

представник третьої особи Шабельникова С.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до ІНФОРМАЦІЯ_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Коломийський об`єднаний міський військовий комісаріат Івано-Франківської області

про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення районної призовної комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 №3 від 02.10.2017 р. про визнання його придатним до військової служби за п. 75 Г графи І Розкладу хвороб і його призов на строкову військову службу;

- зобов`язати районну військову призовну комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 винести рішення про звільнення його від призову на строкову військову службу на підставі ч. 1 ст. 18 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та зняти останнього з військової служби.

15.05.2018 р. відповідачем у судовому засіданні заявлено клопотання про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 до Новоселицького районного військового комісаріату про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії без розгляду у зв`язку з пропуском строків звернення до адміністративного суду.

В обгрунтування вказаного клопотання зазначив, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу. Оскільки, діяльність призовної комісії полягає, у тому числі, в організації медичного огляду призовника та призов громадян України на строкову військову службу з призначенням їх для служби у Збройних Сила України чи іншому військовому формуванні; наданні призовникам відстрочки від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених ст. 17 цього Закону; звільненні призовників від призову на строкову військову службу на підставах, передбачених ст. 18 цього Закону, тому вимоги позивача стосуються вступу на публічну службу і повинні подаватися у строк встановлений ст. 122 КАС України.

Ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання від 15.05.2018 р. у судовому засіданні оголошено перерву для надання позивачем заперечень на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

22.05.2018 р. у судовому засіданні представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнання причин пропуску строку поважними.

В обгрунтування заяви представник позивача зазначав, що про наявність рішення призовної комісії Новоселицького РВК №3 від 02.10.2017 р. та підстав його прийняття позивачу стало відомо тільки після отримання його копії на адвокатський запит 20.12.2017 р. Після чого ним було сформовано позицію захисту та інтересів ОСОБА_1 та направлено йому у військову частину копію договору про надання правової допомоги адвокатом, який було підписано у лютому 2018 р.

У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, визнання причин пропуску строку поважними та заперечував проти задоволення про залишення адміністративного позову без розгляду.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав подане клопотання про залишення адміністративного позову без розгляду та просив суд відмовити у задоволенні заяви представника позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнання причин пропуску строку поважними.

Представник третьої особи у судовому засіданні підтримав позицію відповідача

Розглянувши подані заяви, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).

Відповідно до ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

З аналізу вищенаведених норм суд приходить до висновку, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, а у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Визначення публічної служби міститься в ст. 4 КАС України, відповідно до якої публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про державну службу", державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, а згідно ч. 2 вищевказаної статті, державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-ХІІ від 25.03.1992 р. (далі - Закон №2232-ХІІ) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 24 Закону №2232-ХІІ початком проходження військової служби вважається: 1) день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу; 2) день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) - для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації; 3) день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних; 4) день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 2 ст. 24 Закону №2232-ХІІ).

Отже, з огляду на вищенаведене суд приходить до висновку, що день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту - для громадян, призваних на строкову військову службу є початком проходження військової служби.

22.05.2018 р. у судовому засіданні представником позивача подано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду та визнання причин пропуску строку поважними.

З позовної заяви видно, а також вказувалося позивачем у судовому засіданні, що рішенням лікаря районної призовної комісії Новоселицького РВК від 11.04.2016 р. він визнаний непридатним до військової служби на підставі ст. 75 В графи І розклад хвороб. По день прийняття оскаржуваного рішення будь-яких додаткових та амбулаторних обстежень у спеціалізовану медичному закладі він не проходив.

Згідно протоколу районної призовної комісії № 3 від 02.10.2017 р. позивач визнаний придатним до військової служби.

В картці медичного огляду призовника на Чернівецькому обласному збірному пункті від 02.10.2017 р. містяться зауваження матері позивача, яка вказала, що бажає відстрочення призову позивача. 29.11.2017 р. в картці медичного огляду призовника зроблено запис про проведення повторного огляду терапевтом та невропатологом та зроблено висновок про придатність позивача до військової служби.

02.10.2017 р. ІНФОРМАЦІЯ_2 видано довідку №3/13 про придатність до військової служби призовника ОСОБА_1 . Згідно вказаної довідки позивач пройшов медичний огляд у Новоселицькій районній призовній дільниці Новоселицького РВК Чернівецької області і йому встановлено діагноз наслідки перенесеної у 1988 р. ЧМТ (черепної-мозгової травми) забою ГМ (головного мозку) з м`яким лікворно-гіпертизійним синдромом без порушення функцій НС (нервової системи).

Доказів вручення позивачу оскаржуваного рішення № 3 від 02.10.2017 р. та довідки від 02.10.2017 р. №3/13 відповідач до суду не надав.

Як зазначив у заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду представник позивача про наявність рішення призовної комісії Новоселицького РВК №3/13 від 02.10.2017 р. та про підстави його прийняття позивачу стало відомо після отримання його копії на адвокатський запит тільки 20.12.2017 р., що підтверджується відомостями із сайту Укрпошти про отримання рекомендованого поштового відправлення №567.

Як вказував у судовому засіданні позивач та його представник, 29.11.2017 р. Коломийським військовим комісаріатом Івано-Франківської області призовнику ОСОБА_1 видано військовий квиток НОМЕР_1 та відправлено для проходження служби у військову частину НОМЕР_2 , яка розташована у містечку АДРЕСА_1 . Станом на час розгляду справи в суді позивач проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 , яка розташована у м. Яворів Львівської області.

В судовому засіданні представник позивача стверджував, що після отримання рішення Новоселицького РВК №3/13 від 02.10.2017 р. починаючи з 20.12.2017 р. ним було сформовано позицію захисту прав та інтересів призовника ОСОБА_1 і у зв`язку з його відсутністю на території Чернівецької області надіслано йому в електронній формі копію договору про надання правової допомоги адвокатом, який позивач у свою чергу підписав у лютому 2018 р.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск та відсутність поважних причин його пропуску.

Поважними причинами пропущення строку, на думку суду, є причини, які не залежать від волі позивача та унеможливлюють (ускладнюють) можливість його звернення до суду з адміністративним позовом у визначений законом строк, зокрема, тривале перебування особи за кордоном; захворювання, що не давало можливості звернення з позовом та призначити представника; інші причини, які не залежали від волі позивача.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини розкриває зміст принципу верховенства права через формулювання вимог, які він виводить з цього принципу. Однією з таких вимог є вимога про якість закону. Під законом тут мається на увазі положення нормативно-правового акта. По-перше, закон повинен бути доступним особі, тобто містити зрозумілі й чіткі формулювання, які б давали можливість особі самостійно або з відповідною консультацією регулювати свою поведінку. По-друге, він має бути передбачуваним, тобто таким, щоб особа могла передбачити наслідки його застосування. По-третє, закон повинен відповідати всім іншим вимогам верховенства права, зокрема він з достатньою чіткістю має встановлювати межі дискреційних повноважень, наданих суб`єктам владних повноважень, та спосіб їх здійснення. Це необхідно, щоб особа була захищеною від свавілля суб`єктів владних повноважень (п. 27 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Круслен проти Франції" від 24 квітня 1990 р.).

Звідси й ще одна вимога принципу верховенства права - захист від свавілля - це означає, що втручання суб`єктів владних повноважень у права людини має підлягати ефективному контролю. Щонайменше це має бути судовий контроль, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури. Держава також повинна забезпечувати наявність достатніх та ефективних гарантій проти зловживань (п. 55 рішення у справі "Класс та інші проти Німеччини" від 6 вересня 1978 р.).

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Ключовими принципами ст. 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя.

Враховуючи, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

У демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення ст. 6 Конвенції не відповідало б меті та призначенні цього положення. Стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (ст. 42, п. 36 рішення у справі "Беллет проти Франції").

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, основною складовою права на справедливе судочинство є право доступу до такого судочинства, в розумінні забезпечення особі можливості звернення до суду для вирішення спору.

Як зазначав у судовому засіданні позивач та його представник, він пропустив строк на звернення до адміністративного суду не з власної вини. Вважає, що з огляду на ті обставини, що він перебуває на строковій військовій службі він вжив усі необхідні заходи для належного захисту свої прав, свобод та інтересів.

У контексті розгляду питання про пропуск строку звернення до суду, суд також враховує правову позицію, викладену у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, згідно з якою, правило встановлення обмежень доступу до суду, у зв`язку з пропуском строку звернення, повинно застосовуватись з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання необхідно звертати увагу на обставини справи.

З огляду на вищезазначені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом своїх прав, свобод або інтересів з поважних причин, а тому клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду підлягає задоволенню, а строк звернення до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом поновленню.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на вищезазначені обставини справи, суд вважає, що відповідач не довів пропущення позивачем строку звернення до суду, а тому клопотання представника відповідача про залишення адміністративного позову без розгляду не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 122, 123, 241, 248 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:
1. У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення адміністративного позову без розгляду відмовити.

2. Клопотання представника позивача Кусмарцева М.О., про поновлення пропущеного строку звернення до суду задовольнити.

3. Визнати поважними причини пропуску строку звернення ОСОБА_1 до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Новоселицького районного військового комісаріату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Коломийський об`єднаний міський військовий комісаріат Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

4. Поновити ОСОБА_1 строк звернення до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Новоселицького районного військового комісаріату, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Коломийський об`єднаний міський військовий комісаріат Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.
Заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної чи касаційної скарги на постанову чи ухвалу суду, прийняту за наслідками розгляду справи.

Суддя В.К. Левицький

Ухвалу в повному обсязі складено 29.05.2018 р. (з урахуванням вихідних днів та святкових днів).