Справа № 811/1260/18
Суддя: К.М. Притула
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Кропивницький Справа № 811/1260/18

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Притула К.М., розглянувши в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 02.04.2018 року № 1764 щодо відмови в призначені дострокової пенсії за віком, визнати протиправним та скасувати, зобов'язавши Відповідача прийняти рішення про призначення пенсії як матері інваліда з дитинства, з моменту звернення.

Ухвалою суду 24.04.2018 року було відкрито провадження по справі. Справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення їй дострокової пенсії, оскільки її син - ОСОБА_2, був визнаний інвалідом з дитинства у віці 9 років. ОСОБА_1 має трудовий стаж 25 років 11 місяців 22 дні. Проте, відповідачем було надано рішення від 02.04.2018 року за № 1764, в якому повідомлялось про відмову у призначенні їй пенсії оскільки, на думку відповідача, документи, що надані для призначення даної пенсії не підтверджують медичні показання для визнання дитини інвалідом до досягнення шестирічного віку, право на пенсію за віком, як матері особи з інвалідністю з дитинства відсутнє. Позивач вважає дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області протиправними, у зв'язку із чим звернулась до суду.

Відповідачем 10.05.2018 року за (вхід.№8242) надано до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі пославшись на те, що відповідно до абзацу 3 п.3 Прикінцевих положень (Розділу XV) Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому, до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Відповідно до п.2.18 Порядку визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акта огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення шестирічного віку або інвалідом з дитинства після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається відповідно висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку, та/або висновок МСЕК про можливість настання інвалідності до досягнення особою 18-ти років (висновок про час настання інвалідності).

Згідно медичного висновку № 77 від 23.10.1996 року дитина позивачки - ОСОБА_2 був визнаний інвалідом у віці 9 років, тобто після досягнення шестирічного віку. Згідно із положеннями п.2.18 Порядку для підтвердження факту про те, що дитина мала медичні показання для визнання її дитиною інвалідом до досягнення шестирічного віку, подається висновок лікарсько-консультативної комісії, у якому має бути зазначено те, що інвалідність могла наступити до шестирічного віку (були медичні показання для її настання). Таким чином, відповідач вважає, що рішення про відмову в призначенні пенсії №1764 від 02.04.2018 року є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства.

22.05.2018 року за (вхід.№9182) до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

Дослідивши наявні в справі письмові докази, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, докази, якими вони підтверджуються, заперечення відповідача та докази, якими вони обґрунтовуються, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2.), являється матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_2.

Відповідно до медичного висновку від 23.10.1996 року № 77, її сина було визнано інвалідом з дитинства, в зв'язку з чим була призначена державна соціальна допомога на дитину-інваліда.

Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1, вона має стаж роботи 25 років 11 місяців 22 дні.

20.03.2018 року ОСОБА_1, як матір інваліда з дитинства, звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою про призначення дострокової пенсії, передбаченою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та надала необхідні для призначення пенсії документи, відповідно до ст. 44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, рішенням від 02.04.2018 року № 1764, ОСОБА_1 відмовило у нарахуванні та призначенні дострокової пенсії за віком у зв'язку з відсутністю факту настання інвалідності її дитини до досягнення шестирічного віку.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про пенсійне забезпечення", жінки, які народили пятеро або більше дітей і виховали їх до восьмирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 15 років із зарахуванням до стажу часу догляду за дітьми (пункти «є» і «ж» статті 56). При цьому до числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років, які мають право на одержання соціальної пенсії (стаття 94).

Згідно з ч.1 ст.44 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до п.2.18 постанови Пенсійного фонду України «Про затвердження "Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій", відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визнання особи інвалідом з дитинства або дитиною-інвалідом засвідчується випискою з акту огляду в МСЕК, медичним висновком закладів охорони здоров'я, посвідченням одержувача допомоги, довідкою органу, що призначає допомогу, про період призначення допомоги. У разі, якщо дитина визнана дитиною-інвалідом після досягнення вісімнадцятирічного віку, надається висновок лікарсько-консультаційної комісії про те, що вона мала медичні показання для визнання її дитиною-інвалідом до досягнення шестирічного віку.

Відповідно до ст.17 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії", основні державні соціальні гарантії встановлюються законами з метою забезпечення конституційного права громадян на достатній життєвий рівень. До числа основних державних соціальних гарантій включаються: розміри державної соціальної допомоги та інших соціальних виплат. Основні державні соціальні гарантії, які є основним джерелом існування, не можуть бути нижчими від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Аналогічна правова позиція висловлена Вищим адміністративним судом України в ухвалі суду від 14.09.2009 року (справа № К-33609/06).

Згідно зі статтею 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26.09.2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу (йдеться про Протокол до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя.

Тобто, бездіяльність держави щодо прийняття нормативного акту, який визначає механізм реалізації прав та свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах, тримання громадян у невизначеності є невиправданим втручанням у права, передбачені статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, застосуванню підлягає норма Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а саме абзац 3 пункту 3 Прикінцевих положень (Розділу XV), відповідно до якого, жінки, які народили п'ятеро або більше дітей і виховали їх до шестирічного віку, і матері інвалідів з дитинства, які виховали їх до цього віку, мають право на призначення дострокової пенсії за віком після досягнення 50 років та за наявності не менше 15 років страхового стажу. При цьому для числа інвалідів з дитинства належать також діти-інваліди віком до 16 років.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 (50 років) має стаж понад 25 роки, її син - ОСОБА_2, був визнаний інвалідом з дитинства у віці 9 років, отримав інвалідність до настання 16 років, тобто відповідно до закону, позивач має право на призначення дострокової пенсії за віком.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи у сукупності надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 02.04.2018 року № 1764 щодо відмови в призначені дострокової пенсії за віком протиправним, являються обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції, позивачем під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн., які підлягають присудженню на користь останнього.

Керуючись ст.,ст. 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

В и р і ш и в

Позовні вимоги ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ІН: НОМЕР_1) до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, 25009, ) про скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 02.04.2018 року № 1764 щодо відмови в призначені дострокової пенсії за віком.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області прийняти рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 як матері інваліда з дитинства, з моменту її звернення.

Присудити на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області судовий збір у сумі 704,80 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Кіровоградський окружний адміністративний суд.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду К.М. Притула