Справа № 826/369/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 травня 2018 року справа №826/369/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “ТК “Технокомплект” (далі по тексту – позивач, ТОВ “ТК “Технокомплект”)

до

Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ у Голосіївському районі)

про

визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 23 серпня 2016 року № та №

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, яким до позивача застосовані штрафні санкції за порушення термінів сплати податкових зобов’язань, оскільки перевищення строків відбулося не з вини позивача, а внаслідок дії форс-мажорних обставин, а тому перебіг встановлених Податковим кодексом України строків повинен бути зупинений на весь період форс-мажорних обставин, згідно висновку Луганської регіональної торгово-промислової палати.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/369/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав про відповідність своїх рішень вимогам чинного законодавства.

В судовому засідання 26 червня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача до суду не прибув; підставі частини шостої статті 128 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 23 серпня 2016 року № за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість на підставі абзацу третього статті 126 Податкового кодексу України, за затримку на 86, 73, 61, 57, 53 календарних днів сплати грошового зобов’язання в сумі 39 049,85 грн. ТОВ “ТК “Технокомплект” зобов’язано сплатити штраф розмірі 20% у сумі 7 809,97 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Голосіївському районі від 23 серпня 2016 року № за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов’язання з податку на додану вартість на підставі абзацу другого статті 126 Податкового кодексу України, за затримку на 28, 25, 22, 20 календарних днів сплати грошового зобов’язання в сумі 26 003,70 грн. ТОВ “ТК “Технокомплект” зобов’язано сплатити штраф розмірі 10% у сумі 2 600,37 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта ДПІ у Голосіївському районі від 19 серпня 2016 року №735/1/26-50-12-02 про результати перевірки своєчасності сплати податкових зобов’язань з податку на додану вартість ТОВ “ТК “Технокомплект” (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зазначено, що згідно з наявною в базах даних інформацією, наданою платником податків до територіальних органів ДФС України, платником порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов’язання з податку на додану вартість протягом строків, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, у розмірі 10 410,34 грн.

Відповідно до пункту 36.1 статті 36 Податкового кодексу України податковим обов’язком визнається обов’язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно пункту 38.1 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України встановлює, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов’язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов’язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України визначено, що платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов’язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов’язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Наведені норми Податкового кодексу України вказують, що платник податку на додану вартість зобов’язаний сплачувати визначені ним податкові зобов’язання протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації; при цьому граничний строк сплати податкового зобов’язання відраховується від граничної дати подання податкової декларації.

За правилами підпункту 49.18. пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Таким чином, податкове зобов’язання з податку на додану вартість, самостійно визначене платником податків у податковій декларації підлягає сплаті протягом 10 днів, наступних за останнім днем строку подання такої податкової декларації, а штрафні санкції застосовуються у разі не сплати узгодженої суми грошового зобов’язання протягом строків, визначених цим Кодексом.

Суд звертає увагу, що позивач не заперечує по суті виявлених в акті перевірки порушень, а саме щодо несвоєчасної сплати суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість згідно з розрахунками штрафних санкцій, доданих до оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, однак, вважає, що звільняється від відповідальності у зв’язку із дією форс-мажорних обставин, що підтверджені Луганською регіональною торгово-промисловою палатою, а також зазначає про процедурні порушення під час оформлення акта перевірки та результатів перевірки.

Сторонами визнається, що позивач до 24 квітня 2015 року був зареєстрований та перебував на обліку в Луганській об’єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області, а, отже, знаходився на території проведення антитерористичної операції у Луганській області.

Відповідно до Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” встановлено тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб’єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції.

Проаналізувавши зміст Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” суд встановив, що він не передбачає звільнення від відповідальності платників податків за несвоєчасне виконання податкового обов’язку на період здійснення ними господарської діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Дійсно, відповідно до статті 10 Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов’язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

На підтвердження того, що несвоєчасна сплата відбулася не з вини ТОВ “ТК “Технокомплект”, позивач надав відповідачу сертифікат №2915 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) виданий 12 лютого 2015 року Луганською регіональною торгово-промисловою палатою, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) з 01 вересня 2014 року, ці обставини станом на день видачі сертифіката тривають.

Разом з тим, суд звертає увагу, що наявність форс-мажорних обставин в контексті Закону України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції” не звільняє платників податків від обов’язку своєчасної сплати суми податкового зобов’язання, та можуть бути підставою для застосування інших механізмів, передбачених Податковим кодексом України.

Так, відповідно до пунктів 32.1, 32.2. статті 32 Податкового кодексу України передбачено, що зміна строку сплати податку та збору здійснюється шляхом перенесення встановленого податковим законодавством строку сплати податку та збору або його частини на більш пізній строк. Зміна строку сплати податку здійснюється у формі: відстрочки; розстрочки.

Згідно з нормами пунктів 100.1, 100.5 статті 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов’язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов’язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру пені, визначеному пунктом 129.4 статті 129 цього Кодексу.

Підставою для відстрочення грошових зобов’язань або податкового боргу платника податків є надання ним доказів, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, що свідчать про наявність дії обставин непереборної сили, що призвели до загрози виникнення або накопичення податкового боргу такого платника податків, а також економічного обґрунтування, яке свідчить про можливість погашення грошових зобов’язань або податкового боргу та/або збільшення податкових надходжень до відповідного бюджету внаслідок застосування режиму відстрочення, протягом якого відбудуться зміни політики управління виробництвом чи збутом такого платника податків.

Перелік обставин, що однією із підстав для відстрочення грошових зобов’язань (податкового боргу), та документом, які підтверджують ці обставини, згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2010 року № 1235 “Про затвердження переліку обставин, що свідчать про наявність загрози виникнення або накопичення податкового боргу, і доказів існування таких обставин” є сертифікат Торгово-промислової палати про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Крім того, відповідно до пункту 101.1 статті 101 Податкового кодексу України передбачено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг.

У свою чергу підпункт 101.2.4 пункту 101.2 статті 101 Податкового кодексу України під терміном “безнадійний” розуміється податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин).

Отже, позивач, маючи сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), має право звернутись до ДПІ у Голосіївському районі із відповідними заявами про відстрочення сплати грошових зобов’язань або податкового боргу чи із заявою про списання безнадійного податкового боргу.

Крім того, суд звертає увагу, що як вбачається із акта перевірки, штрафні санкції відповідачем застосовано також у зв’язку із несвоєчасною сплатою суми податкового зобов’язання, визначеного у податкових деклараціях з податку на додану вартість, поданих після того, як ТОВ “ТК “Технокомплект” стало на облік у ДПІ в Голосіївському районі, а саме: від 18 травня 2015 року та від 16 червня 2015 року.

Таким чином, матеріалами справи та нормами чинного законодавства не спростовується правомірність накладення на позивача штрафу за несвоєчасну сплату самостійно визначеної суми податкового зобов’язання з податку на додану вартість.

Посилання позивача на процедурні порушення під час оформлення акта перевірки та результатів перевірки не приймаються судом до уваги, оскільки позивач не оскаржує такі дії ДПІ в Голосіївському районі або дії з проведення перевірки та вчинені під час її проведення; у свою чергу окремі недоліки в оформленні акта перевірки та порушення строків прийняття податкових повідомлень-рішень не є підставою для їх скасування.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на відсутність у позові мотивів на спростування суті виявлених порушень, суд приходить до висновку, що податкові повідомлення-рішення від 23 серпня 2016 року № та № є правомірними та про відсутність підстав для їх скасування.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “ТК “Технокомплект” задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю “ТК “Технокомплект” (03680, м. Київ, вул. Червонопрапорна, буд. 34; реєстраційний номер облікової картки платника податків 24185151) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко