Справа № 804/1907/18
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2018 р. Справа № 804/1907/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1,
розглянувши в порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної екологічної інспекції у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельні відходи» про застосування заходів реагування, -
Відповідач проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Відповідач вказав, що не здійснює господарської діяльності, яка потребує отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря. Діяльність підприємства повязана із санацією території двох ярів правого схилу Євпаторійської балки в районі проспекту Праці з використанням будівельних відходів та з наступним створенням на їх місці лісопаркових зон. Під час здійснення виробничої діяльності підприємство не має на балансі жодних стаціонарних джерел, які утворюють викиди та забруднюють атмосферне повітря. Відповідач у своїй діяльності використовує орендовану техніку, яка не потребує під час здійснення діяльності отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 20.03.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №804/1907/18. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Судове засідання призначено на 24.04.2018.
У судовому засіданні 24.04.2018 розгляд справи відкладено до 04.05.2018.
У судовому засіданні 04.05.2018 розгляд справи відкладено до 18.05.2018.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 травня 2018 року закінчено підготовче провадження у справі № 804/1907/18 та призначено справу до судового розгляду на 22.05.2018 о 15:00.
Представник позивача в судове засідання 22.05.2018 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, яка наявна в матеріалах справи.
Представник відповідача в судове засідання 22.05.2018 не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Частиною 1 статті 205 КАС України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Згідно з п.1 ч. 3 ст. 205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін у порядку письмового провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, з таких підстав.
В ході перевірки контролюючим органом встановлено порушення ст. 10, ст. 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», ст. 24 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища».
Позивачем виявлено, що на підприємстві експлуатується техніка, що є джерелом викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без отримання спеціального дозволу.
Інвентаризація джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря відсутня, статзвітність по формі 2-ТП (повітря) не складається.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.
Правові і організаційні основи та екологічні вимоги в галузі охорони атмосферного повітря регулюються Законом України «Про охорону атмосферного повітря».
Відповідно до ст.10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», підприємства, установи, організації та громадяни субєкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких повязана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобовязані, зокрема, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, тощо.
В матеріалах справи міститься договір підряду від 07.06.2007 №07/01, укладений між Державним підприємством «Дніпропетровське лісове господарство» (як замовником) та ТОВ «Будівельні відходи» (як підрядником). За умовами означеного договору підряду від 07.06.2007 №07/01 (п.1.1.) підрядник зобовязався виконати своїми власними силами і за власний рахунок проектні та планувальні роботи по санації, і безпосередньо провести санацію двох ярів правого схилу Євпаторійської балки в районі просп. Праці з використанням будівельних відходів та з наступним створенням на їх місці лісопаркових зон. Строк дії договору 10 років.
На виконання договору підряду від 07.06.2007 №07/01 ТОВ «Будівельні відходи» замовлено проект «Санацію двох ярів правого схилу Євпаторійської балки в районі просп. Праці з використанням будівельних відходів та наступним створенням на цьому місці лісопаркових зон».
На зазначений проект відповідачем отримано висновки державної екологічної експертизи від 31.05.2008 №199, згідно якого джерелом забруднюючих викидів в атмосферне повітря є бульдозерна та тракторна техніка, яка виконує роботу по доставці будівельних матеріалів, відсортованих відходів та грунту, а також виконує планувальні роботи.
Позивачем в обґрунтування своєї позиції наданий висновок державної екологічної експертизи від 25.04.2008 №162 робочого проекту: «Підприємство по переробці будівельних відходів в м.Дніпропетровську. Виробнича площадка по пр. Праці (Жовтневий район)», наданий ДП «ДОС Укрінвестекспертиза».
Згідно вказаного висновку від 25.04.2008 №162 джерелом забруднюючих викидів в атмосферне повітря є технологічні процеси, повязані з видобуванням, завантаженням, транспортуванням, розвантаженням порід та гранітів, а також зовнішнє відвалоутворення порід та гірничодобувна автотранспортна техніка.
Основним джерелом виділення забруднюючих речовин в атмосферне повітря є: автотранспортна та бульдозерна техніка викиди вихлопних газів від роботи двигунів внутрішнього згорання; площадка по переробці будівельних відходів викиди пилу неорганічного при виконанні навантажувально-розвантажувальних робіт, а також під час дроблення матеріалів.
Таким чином, основним джерелом забруднюючих викидів в атмосферне повітря є техніка, що працює на підприємстві: автотранспортна, тракторна та бульдозерна техніка, від якої утворюються викиди вихлопних газів під час роботи двигунів внутрішнього згорання.
Згідно з ч.5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до другої або третьої групи, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.
Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.
Тобто, з аналізу наведених норм чинного законодавства можна дійти висновку, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися лише після отримання дозволу. При цьому, якщо такий дозвіл у суб'єкта господарювання відсутній, то господарська діяльність такого суб'єкту може бути обмежена, заборонена, зупинена або припинена. Також, дозвіл має отримуватися лише на стаціонарні джерела викидів забруднюючих речовин.
Згідно з п.1.14.4 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 10.02.1995 №7, джерело забруднення атмосфери - об'єкт, з якого поширюється забруднююча речовина.
Визначення стаціонарного джерела забруднення атмосфери міститься в п. 1.14.5 цієї Інструкції, згідно якого, стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.
Визначення стаціонарного джерела забруднення міститься також і в пп.14.1.230 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, відповідно якого стаціонарне джерело забруднення - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу та/або скиди забруднюючих речовин у водні об'єкти.
Згідно з п.1.9 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, підприємство несе відповідальність за виконання в установлені терміни інвентаризації викидів, а також за своєчасне представлення необхідної інформації щодо ведення техпроцесів (техрегламенти, режимні карти, сировини, що використовується і т. д.) та створення необхідних умов по проведенню вимірів.
Суд зазначає, що ні зі змісту адміністративного позову, ні зі змісту акта перевірки №9/10/17 не встановлено, що саме позивач має на увазі під поняттям «стаціонарного джерела викидів в атмосферне повітря», експлуатація якого потребує отримання дозволу на викиди.
Відповідачем до суду надані договори оренди техніки:
- від 25.08.2009 №3, згідно якого відповідач орендує у Іноземного підприємства «Мультістар-Дніпро» трактор гусеничний, модель Т-170-01, рік випуску 1991;
- від 01.05.2017 №6, згідно якого відповідач орендує у Іноземного підприємства «Мультістар-Дніпро» бульдозер моделі Т-170Е, рік випуску 1998;
- від 01.06.2017 №7, згідно якого відповідач орендує у Іноземного підприємства «Мультістар-Дніпро» екскаватор колісний модель ЕК 18-20, рік виписку 2007.
Отже, відповідачем не заперечується факт експлуатації техніки, від якої в атмосферне повітря надходять шкідливі речовини.
З аналізу вище приведених положень природоохоронного законодавства видно, що воно містить досить загальну норму щодо стаціонарних джерел забруднення атмосферного повітря, на які вимагається дозвіл.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що будівельна техніка, яка експлуатується ТОВ «Будівельні відходи» під час здійснення виробничого процесу не підпадає під визначення стаціонарного джерела забруднення атмосфери, оскільки не зберігає свої просторові координати протягом певного часу, а отже застосування положень ч. 5 ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» у даному випадку суд вважає необґрунтованим.
Щодо наявності інших стаціонарних джерел викидів у ТОВ «Будівельні відходи» суд зазначає, що у відповідності до ч.1, ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Позивачем перед судом не доведено експлуатацію відповідачем стаціонарних джерел викидів, що здійснюють забруднення атмосферного повітря.
У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються вищенаведеними обставинами у цій справі.
Таким чином, позовні вимоги є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати з відповідача не стягуються.
Керуючись ст. ст. 14, 72 - 74, 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Відповідно до ст. 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297, пп.15.5 пп.15 п.1 розділу VIІ Перехідних положень КАС України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України, датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складений 22 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1