Справа № 456/3625/17
Суддя: Бучківська В. Л.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3625/17
Провадження № 2-а/456/41/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді Бучківської В. Л.

при секретарі Березіній Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, третя особа Державне підприємство «Укроборонресурси» про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову начальника Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлова З.В. №180-ДК/0096По/08/01/-17 від 10.07.2017р., якою на нього накладено адміністративного стягнення у вигляді штрафу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП. В обґрунтування позову покликається на право власності на частину будівель та споруд військового містечка А2735, а саме: сховище (склад) "1-2" загальною площею 1542.7кв.м., огорожі №4/10- 39.0 м/п, огорожі №5/12 - 39.0 м/п., що розташовані в м.Стрий по вул.Сколівська, 14, на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 18 лютого 2010 року. Вважає, що в протоколі про адміністративне правопорушення не вказано час вчинення правопорушення, та не вказано коли саме ним встановлено паркан, зазначає, що ні копії протоколу, ні копії оскаржуваної постанови він не отримував. Окрім цього, вказує, що він неодноразово звертався із заявами і до Стрийської міської ради, і до ДП "Укроборонресурси" про оформлення земельної ділянки, на якій розташоване його нерухоме майно та огорожі по вул.Сколівській, 14, оскільки відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України при переході права власності на споруду переходить і право на земельну ділянку на тих самих умовах, однак по сьогоднішній день йому не надано в оренду земельну ділянку для обслуговування нежитлового приміщення. Ніякого самовільного зайняття земельної ділянки він не вчиняв, паркан (огорожу) він не встановлював, так як ще в 2010 році придбав нерухоме майно разом з огорожею, про що свідчить договір купівлі-продажу, так як споруда і паркан є в спільній частковій власності.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просить суд позов задоволити в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_3 вважає, що відповідачем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення з порушенням вимог чинного законодавства через те, що на території земельної ділянки площею 0,0839 га знаходиться майно позивача, придбане на законних підставах, а саме: сховище (склад) « 1-2» загальною площею 1542,7 кв.м., огорожі № 4/10-39,0 м.п., огорожі № 5/12-39 м.п., автодороги , кабельні електромережі КЛ-1,0 кВ, що підтверджується договором купівлі-продажу частини будівель та споруд від 18.02.2010 року ( 3/100 ідеальних частин) та актом приймання-передачі нежитлових будівель від 18.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованого в реєстрі за №750 , витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно N2 12972518, наданим 25.02.2010 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, біржовим контрактом №04-10/4 з додатком №1 від 05.02.2010 року, які містяться в матеріалах справи. Відповідно до акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства площа земельної ділянки, яку використовує позивач в порядку ст.120 Земельного кодексу України, становить 0,1761 га, що є більшою за площу, як самовільно зайняту 0.0839 га. Висновок відповідача про те, що земельна ділянка площею 0,2600 га, яка частково огороджена парканом, який придбаний у власність позивачем, використовується ним, не відповідає дійсності і є необгрунтованим та неправомірним з огляду на наступне. ДП «Укроборонресурси» не погодило користування вказаною площею земельної ділянки, оскільки відсутнє рішення чи будь-яка угода про надання відповідної площі земельної ділянки для обслуговування об'єкту нерухомості. Відповідачем під час судового розгляду справи не надано суду належних доказів того, що позивач самовільно змінив межі земельної ділянки, приєднавши частину суміжних земель, так як відповідачем в ході перевірки не перевірено відповідність займаної площі до наданої; не визначено межі земельної ділянки, підтверджені планово-картографічними матеріалами ( план зовнішніх меж, акт відведення земельної ділянки, матеріали топографічних зйомок). А тому, в силу наведених обставин, земельна ділянка площею 0,2600 га є вільною і не використовується позивачем, окрім як земельної ділянки безпосередньо під об'єктом нерухомості, яка не виділена в натурі із загального розміру земельної ділянки площею 14,1228 га, і яка належить на праві постійного користування ДП «Укроборонресурси», а відповідач не міг самостійно встановлювати межі такого використання. З огляду на наведене, відсутній факт самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0839 га позивачем. Відповідно до п.3.1 ст.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України №6 від 17.05.2011 року з огляду на приписи статті 182, частини другої статті 331, статті 657 Цивільного кодексу України покупець нерухомого майна вправі вимагати оформлення відповідних прав на земельну ділянку, зайняту нерухомістю, з моменту державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно. В зв'язку із необхідністю оформлення прав користування земельною ділянкою за адресою: м.Стрий, вул Сколівська,14 позивач звертався із заявами до Стрийської міської ради ( заява від 28.102013 року та заява від 20.03.2017 року), які залишені без задоволення ( відповідно відповіді від 08.11.2013 року № 3.8/2154 та №3.8/492 від 29.03.2017 року) через відсутність згоди землекористувача, Міністерства оборони України. На заяву позивача до ДП «Укроборонресурси» про надання в оренду земельної ділянки, отримана відповідь від 12.09.2017 року, згідно якої позивачу не переходило право власності на будівлю, а отже права на земельну ділянку у нього немає. На звернення позивача до Кабінету Міністрів України, ним отримана відповідь від державного концерну «Укроборонпром» від 06.03.2018 року за N9 ІЮР 3.01-1998. Однак, на сьогодні всі ці звернення не дають можливості позивачу оформити відповідне землекористування в зв'язку із небажанням землекористувача ДП «Укроборонресурси» розглянути таке питання та прийняти відповідне рішення. Таким чином, позивачем вжито всіх залежних від нього заходів щодо одержання документів, які посвідчують право землекористування, а тому відсутність переоформлених на нього правовстановлюючих документів на земельну ділянку не може розцінюватися як адміністративне правопорушення. Крім того, позивач вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення винесена з порушенням процесуальних строків її винесення, а також в зв'язку з тим, що перевірка за використанням та охороною земель проведена без дотримання порядку її проведення та оформлення документів за результатами перевірки здійснено без дотримання приписів, необхідних при їх складанні. Акт перевірки від 06. 07. 2017 року Мо 180-ДК/184/АП/09/01/-17 складено без відома позивача, а тому ним не підписаний. В акті перевірки є відмітка, що копія цього акту відправлена завгоспом Павух.М.І. 19 липня 2017 року за його підписом (без зазначення відповідних документів ( зокрема квитанції та опису документів), тобто через 13 днів з дня підписання акту перевірки. Позивач стверджує, що зазначений вище акт перевірки є неправомірним та незаконним з огляду на те, що він не правильно встановив розміри самовільно зайнятої ділянки та чітко не визначив її межі, а саме: не описано суть та обставини наявного правопорушення; не визначено площу згідно із земельно-кадастровою документацією та фактичну площу, яка використовується. Відповідно до наказу відповідача № 180-ДК від 16.06.2017 року відповідач зобов'язаний був здійснити перевірку в термін з 16.06.2017 року по 23.06.2017 року. Очевидно, цим і пояснюється, що в зв'язку із недотриманням строку перевірки, державним інспектором складено і підписано акт перевірки, так і протокол про адміністративне правопорушення 06.07. 2017 року без отримання належної інформації про об'єкт перевірки та без повідомлення про такий захід позивача. Позивач вважає, що протокол про адміністративне правопорушення від 06.07.2017 року № 180-ДК/0098П/07/-01/-17 складено з порушенням всіх наведених вище вимог Інструкції, а також ст.254, ст.256, ст.268 КУаАП, а саме: в протоколі не зазначена суть та обставини адміністративного правопорушення з боку позивача; в протоколі не зазначено час вчинення правопорушення; відповідачем порушено строк повідомлення та порядок повідомлення позивача про такий протокол. В протоколі міститься відмітка про його направлення поштою завгоспом ОСОБА_5 від 19.07.2017 року, тобто через 13 днів з дня оформлення. Однак, в протоколі від 06.07.2017 року зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 10.00 10.07.2017 року у приміщенні відповідача; в протоколі відсутні відомості про заподіяння матерільної шкоди; як в протоколі, так і в акті перевірки відповідачем лише зазначено, що позивач допустив самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0839 га, не зазначено в акті перевірки на план-схемі місце та межі цієї ділянки. А тому, зазначення відповідачем в постанові про накладення стягнення, про те, що позивач встановив паркан без належних документів на землю, є абсолютно незаконним і не доведеним в ході судового розгляду. Позивач не встановлював паркан, а придбав його у власність разом з об'єктом нерухомого майні ще в 2010 році, про що свідчить договір купівлі- продажу від 18.02.2010 року.

Представник позивача ОСОБА_6 позовні вимоги підтримала, просить суд позов задоволити з підстав, зазначених у позовній заяві та пояснень, наданих суду під час розгляду справи по суті.

Представник відповідача ОСОБА_7 позовні вимоги не визнала, подала на адресу суду відзив на позовну заяву в якому зазначила, що 30.05.2017 року за № 17/6/1/3- 3227 на адресу відповідача надійшов лист від Департаменту контррозвідки Головного управління військової контррозвідки Служби безпеки України про розгляд можливості проведення перевірки законності використання земельної ділянки площею 14,1228 га у м. Стрий по вул. Сколівській, 14 відповідно до державного акту ЯЯ№184897. Разом з цим, у вищезгаданому листі повідомлено про те, що у 2010 році Західною філією ДП «Укроборонресурси» було відчужено майже всі будівельні споруди розташовані за адресою: Львівська обл., м. Стрий, вул. Сколівська, 14 шляхом укладення відповідних договорів купівлі продажу. При цьому, відповідна земельна ділянка перебуває у державній власності ДП «Укроборонресурси» на підставі державного акту ЯЯ№ 184897. Так, на виконання вимог Земельного кодексу України, Законів України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Про охорону земель», Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийнято наказ від 16.06.2017р. №180-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності». Наказом передбачено проведення перевірки законності використання земельної ділянки площею 14.1228 га у м. Стрий по вул. Сколівськвй, 14. На виконання вищезгаданого наказу, Державним інспектором головним спеціалістом відділу здійснення державного контролю за додержанням вимог земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 за участю начальника 2-го сектору 3-ого відділу ГВ управління ГУВКР ДКР СНУ капітана ОСОБА_9, у присутності начальника відділу майнового комплексу м. Стрий ДП Міністерства оборони України «Укроборонресурси» ОСОБА_10, здійснено захід державною контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості грунтів шляхом обстеження земельної ділянки, яка знаходяться у м. Стрий по вул. Сколівській, 14. В результаті обстеження земельної ділянки складено Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом - земельної ділянки від 06.07.2017р. №180-ДК/184/АП/09/01/-17, яким встановлено, що Позивач використовує земельну ділянку при відсутності зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно документів, що є порушенням ст. 53-1 КУпАП, а також ст.ст. 96, 125, 126, 211 ЗК України. Земельна ділянка огороджена частково парканом. Земельна ділянка, яку використовує позивач, як самовільно зайняту належить Державному підприємству Міністерства оборони України «Укроборонресурси» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ №184897 від 25.10.2007р. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, відповідач, розглянувши протокол від 06.07.2017р. №180-ДК/0098П/07/01/-17, виніс постанову від 10.07.2017р. №180-ДК/0096По/08/01/-17 про накладення адміністративного стягнення, якою встановлено, що гр. ОСОБА_1 встановивши паркан, використовує земельну ділянку площею 0,0839 га за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 14, без зареєстрованих у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (при відсутності документів, які посвідчують право власності чи право користування на земельну ділянку), яка належить Державному підприємству Міністерства оборони України «Укроборонресурси» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серія НОМЕР_1 від 25.10.2007р., чим допустив самовільне зайняття земельної ділянки. Звертає увагу суду на те, що позивач у позовнії заяві визнає факт неналежного оформлення ним права власності чи права користування на частину земельної ділянки за адресою: Львівська область, м. Стрий, вул. Сколівська, 14. Факт наявності права власності на будівлі розташовані на вищезазначеній земельній ділянці у позивача є підставою для набуття права користування земельною ділянкою на якій вони розташовані згідно із ст. 120 ЗК України, однак не надає права на використання земельної ділянки без належно оформлених правовстановлюючих документів на неї. Частиною 6 статті 120 Земельного кодексу України визначено, що істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з набуттям права власності на ці об'єкти. Укладення договору, який передбачає набуття права власності і на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов'язане з переходом права на частину земельної ділянки, здійснюється після виділення цієї частини в окрему земельну ділянку та присвоєння їй окремого кадастрового номера. Зазначений перелік прав на землю є вичерпним, тобто інших законних підстав використання земельних ділянок земельне законодавство не передбачає.

Представник третьої особи ОСОБА_11 заперечив позовні вимоги та зазначив, що позивач помилково вважає, що він є власником будівель за адресою: вул. Сколівська, 14, м. Стрий, Львівська область, у зв'язку з чим, він також помилково вважає, що відповідно до вимог ст. 120 Земельного кодексу України до нього перейшло і право на земельну ділянку, яка знаходиться під нерухомим майном. Згідно з договором купівлі-продажу від 18 лютого 2010 року, що надано позивачем, ОСОБА_1 придбано 3/100 (три сотих) ідеальних частин будівель та споруд військового містечка А2735. Ця ж інформація відображена і у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Аналізуючи вищевказаний договір купівлі-продажу від 8 лютого 2010 року, з урахуванням ст.ст. 177, 181, 356 Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування», вірним буде зазначити, що об'єктом цього правочину є не будівля, а комплекс будівель та споруд військового містечка А2735, як єдиний об'єкт, тобто цілісний майновий комплекс. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» зазначено, що цілісним майновим комплексом є господарський об'єкт з завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг) з наданою йому земельною ділянкою, на якій він розміщений, автономними інженерними комунікаціями, системою енергопостачання. Відповідно до положень п. 1.1 «Положення про порядок віднесення майна до такого, що включається до складу цілісних майнових комплексів державних підприємств, які не підлягають приватизації, в тому числі казенних підприємств», затвердженого наказом Фонду державного майна України № 787 від 5 травня 2001 року (в редакції станом на 2008 рік), цілісний майновий комплекс - об'єкт, сукупність активів якого забезпечує провадження окремої господарської діяльності, що визначає загальнодержавне значення підприємства, на постійній і регулярній основі. Враховуючи, що на окремо огородженій території, розташовано більше ніж 70 об'єктів нерухомості, які зв'язані між собою автономними інженерними комунікаціями, тобто являє собою єдиний об'єкт - військове містечко, що може забезпечувати окрему господарську діяльність підприємства, яка визначає його загальнодержавне значення, то будівлі та споруди, що розташовуються за адресою: вул. Сколівська, 14, м. Стрий, Львівська область, є цілісним майновим комплексом. Положеннями ст. 120 Земельного кодексу України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розмішені на земельній ділянці, шо перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Таким чином, позивачем придбано право не на весь об'єкт, а лише частину прав на будівлі та споруди військового містечка А2735, у зв'язку з чим положення ст. 120 Земельного кодексу України до даних правовідносин не застосовуються. Дана обставина вказує на необґрунтованість позовної заяви. Окремо зауважує, шо Державним підприємством «Укроборонресурси» погодження на використання земельної ділянки позивачу не надавалось та позивач без згоди керівництва державного підприємства, самочинно установив паркан, чим перешкоджає вільно користуватись цією земельною ділянкою її законному користувачу. На підтвердження вказаного свідчить і те, що перевірка, за результатами якої винесена оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення, проводилась за участю представника Державного підприємства «Укроборонресурси» та у ході контрольного заходу від останнього зауважень не надходило. Таким чином фахівцями Головного управління Держгеокадастру у Львівській області вірно встановлено, що позивач без належних правових підстав використовує частину земельної ділянки за адресою: вул. Сколівська 14, м. Стрий, Львівська обл., яка належить на праві постійного користування державному підприємству «Укроборонресурси» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою серії НОМЕР_1. Посадові особи Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, державні інспектори цієї установи, мають право проводити відповідні перевірки, та у разі встановлення факту самовільного захоплення земельної ділянки, притягувати винних осіб до відповідальності та вживати інші заходи, спрямовані на повернення самовільно зайнятої земельної ділянки законним власникам. З огляду на викладене, проведена фахівцями Головного управління Держгеокадастру у Львівській області перевірка та зроблені за результатами такої перевірки висновки, відповідають фактичним обставинам та нормам Закону, а отже підстав для задоволення даної позовної заяви немає. Також зазначає, що і інші особи, які викупили частину прав на будівлі та споруди військового містечка А2735 намагались оскаржити дії відповідача на підставі схожих аргументів, однак в задоволенні їхніх позовних вимог було відмовлено.

Заслухавши пояснення позивача та його представників, представника відповідача, представника третьої особи, свідків, оглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно договору купівлі-продажу частини будівель та споруд від 18.02.2010 року та акту приймання-передачі нежитлових будівель від 18.02.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованого в реєстрі за №750, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно N212972518, наданого 25.02.2010 року Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Стрийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації, біржовим контрактом №04-10/4 з додатком №1 від 05.02.2010 року, позивачу на праві спільної часткової власності належить 3/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка А 2735 за адресою: м.Стрий, вул Сколівська,14, а саме: сховище (склад) «1-2» загальною площею 1542,7 кв.м., огорожі № 4/10-39,0 м.п., огорожі № 5/12-39 м.п., автодороги , кабельні електромережі КЛ-1,0 кВ /т.1 а.с.6-8;17, Т.2 а.с.223/.

Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2017 року визначено, що позивачу на праві спільної часткової власності належать 3/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка А 2735 за адресою: м.Стрий, вул Сколівська,14.

Згідно пункту 1.1 Договору купівлі-продажу частини будівель та споруд від 18 лютого 2010 року, будівля, яка є предметом продажу, знаходиться на земельній ділянці площею 14,1228 га, кадастровий номер :10:003:0002, яка належить ДП МОУ « Укроборонресурси» на праві постійного користування на підставі державного акту №184897, виданого 25 жовтня 2007 року /Т1 а.с.6-7/.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16 червня 2017 року № 180-ДК в порядку здійснення державного контролю за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності, родючості грунтів проведено перевірку вимог земельного законодавства щодо користування земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м.Стрий, вул.Сколівська,14 /Т.1 а.с.101/.

Актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки №180-ДК/184/АП/09/01/-17 від 06.07.2017 р. встановлено, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, використовує земельну ділянку загальною площею 0,2600 га під розміщенням складу загальною площею 1620 кв.м., на землях промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення за відсутності зареєстрованих у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно документів на вищезазначену земельну ділянку, що є порушенням ст.53-1 КУпАП, а також ст.ст. 96, 125, 126, 211 Земельного Кодексу України. Згідно розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки, така становить 3307,54 грн. /Т.1 а.с.98-99/.

Згідно припису Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №180-ДК/0105Пр/03/01/- від 10.07.2017 р. встановлено, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку 0,2600 га за адресою: АДРЕСА_1, без зареєстрованих у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно документів, що посвідчують право власності чи право користування земельною ділянкою за вищезазначеною адресою, яка розташована на землях промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Видано припис ОСОБА_1 усунути порушення вимог земельного законодавства, виявлених під час проведення перевірки /Т.1 а.с.101/.

Протоколом про адміністративне правопорушення №180-ДК/0098П/07/01/-17 від 06.07.2017 р. державного інспектора - головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням вимог земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8 встановлено, що 06.07.2017 р. ОСОБА_1 допустив самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0839 га земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 на землях промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вищезазначена земельна ділянка належить ДП МОУ «Укроборонресурси» на підставі державного акту серії НОМЕР_1 від 25.10.2007 р., що є порушенням ст.ст. 96, 125, 126, 211 Земельного Кодексу України. Відповідальність за вчинене правопорушення передбачена ст.53-1 КУпАП та п.5 ч.1 ст.211 Земельного Кодексу України /Т.1 а.с.102/.

Постановою начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлова З.В. №180-ДК/0096По/08/01/-17 від 10.07.2017 р. встановлено, що ОСОБА_1 порушив вимоги ст.ст. 96, 125, 126, 211 Земельного Кодексу України, а саме: допустив самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0839 га за адресою: АДРЕСА_1 , встановив паркан без зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (при відсутності документів, які посвідчують право власності чи право користування) на земельну дялнку, яка належить ДП Міністерству оборони України «Укроборонресурси» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_1 від 25.10.2007 р. і розташована на землях транспорту, промисловості, зв'язку енергетики, оборони та іншого значення /Т.1 а.с.100/.

Суд вважає, що постанова начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлова З.В. №180-ДК/0096По/08/01/-17 від 10.07.2017 р. винесена з порушенням закону та повинна бути скасована, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Об'єктивна сторона адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушенняполягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороню земель" самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Предметом адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, є земельна ділянка.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

В судовому засіданні факт вчинення позивачем ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП, відповідач підтверджує наступними доказами: наказом Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 16 червня 2017 року № 180-ДК; актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки №180-ДК/184/АП/09/01/-17 від 06.07.2017 р.; приписом Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №180-ДК/0105Пр/03/01/- від 10.07.2017 р.; протоколом про адміністративне правопорушення №180-ДК/0098П/07/01/-17 від 06.07.2017 р. державного інспектора - головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням вимог земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8

Разом з тим з акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки №180-ДК/184/АП/09/01/-17 від 06.07.2017 р. вбачається, що ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, використовує земельну ділянку загальною площею 0,2600 га під розміщенням складу загальною площею 1620 кв.м., на землях промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення за відсутності зареєстрованих у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно документів на вищезазначену земельну ділянку, однак не вказано жодного доказу, який би давав підстави вважати, що ОСОБА_1 дійсно використовує земельну ділянку вказаною площею, акт складено за відсутності позивача. В акті також зазначено, що площа земельної ділянки, яку використовує позивач під придбаним у власність об'єктом нерухомого майна становить 0,1761 га, а решта 0,0839 га самовільно зайнята.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9 зазначили, що підставою вважати, що ОСОБА_1 використовує земельну ділянку площею 0,0839 га є акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки №180-ДК/184/АП/09/01/-17 від 06.07.2017 р., в якому схематично зображено розміри самовільно захопленої земельної ділянки. Суд не бере до уваги показання вказаних свідків, оскільки такі не підтверджені жодними доказами по справі та вважає, що акт не може слугувати належним та допустимим доказом використання земельної ділянки позивачем, оскільки відповідач в судовому засіданні не довів, що паркан навколо земельної ділянки встановлено саме позивачем і що земельна ділянка ним використовується. Так, згідно договору купівлі-продажу частини будівель та споруд від 18.02.2010 року та акту приймання-передачі нежитлових будівель від 18.02.2010 року, позивачу на праві спільної часткової власності належить 3/100 ідеальних частин будівель та споруд військового містечка А 2735 за адресою: м.Стрий, вул Сколівська,14, а саме: сховище (склад) «1-2» загальною площею 1542,7 кв.м., огорожі № 4/10-39,0 м.п., огорожі № 5/12-39 м.п., автодороги , кабельні електромережі КЛ-1,0 кВ. З наведеного вбачається, що на час придбання вказаного майна, навколо земельної ділянки було встановлено огорожу, а тому у відповідача відсутні підстави стверджувати, що огорожа встановлена саме позивачем.

З припису Управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №180-ДК/0105Пр/03/01/- від 10.07.2017 р. вбачається лише той факт, що позивач отримав припис про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства, виявлених під час проведення перевірки. При цьому, факт отримання позивачем припису не може свідчити про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення №180-ДК/0098П/07/01/-17 від 06.07.2017 р. державного інспектора - головного спеціаліста відділу здійснення державного контролю за додержанням вимог земельного законодавства та оперативного реагування Управління контролю за використанням та охороною земель ГУ Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_8, який слугував підставою для винесення постанови, яка є предметом оскарження встановлено, що 06.07.2017 р. ОСОБА_1 допустив самовільне зайняття земельної ділянки загальною площею 0,0839 га за адресою: АДРЕСА_1.

Одночасно в постанові начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлова З.В. №180-ДК/0096По/08/01/-17 від 10.07.2017 р., яка є предметом оскарження, встановлено, що ОСОБА_1 допустив самовільне зайняття земельної ділянки площею 0,0839 га за адресою: АДРЕСА_1, без вказівки на дату вчинення правопорушення, що суперечить правовим приписам ст. 256 КУпАП. Окрім цього, в постанові вказано, що ОСОБА_1 встановив паркан без зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (при відсутності документів, які посвідчують право власності чи право користування) на земельну ділянку, яка належить ДП Міністерству оборони України «Укроборонресурси» на підставі державного акту на право постійного користування земельною ділянкою НОМЕР_1 від 25.10.2007 р. і розташована на землях транспорту, промисловості, зв'язку енергетики, оборони та іншого значення. Одночасно до постанови, в порушення вимог ст.251 КУпАП, не долучено жодного доказу, який би підтверджував факт встановлення паркану позивачем та використання останнім земельної ділянки площею 0,0839 га, яка є ним самовільно зайнятою, аналогічно в судовому засіданні відповідачем, в порушення вимог ст.77 КАС України, наведеного в постанові факту належними та допустимими доказами не доведено. Не надано відповідачем суду також належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення та спростування доводів позивача щодо того, що земельна ділянка, яка вказана як самовільно зайнята дійсно використовується останнім. Не доведено належними та допустимими доказами і факт самовільного зайняття позивачем земельної ділянки. Наведене не спростували в судовому засіданні і свідки ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, оскільки такі суду повідомили, що факт самовільного захоплення земельної ділянки та користування нею позивачем підтверджується лише встановленою навколо земельної ділянки огорожею, однак жодних доказів встановлення вказаної огорожі позивачем, суду під час розгляду справи не надано.

Ні в протоколі про адміністративне правопорушення, ні в акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства та відповідному приписі щодо припинення порушення земельного законодавства не зазначено докази, що підтверджують фактичне використання позивачем зазначеної земельної ділянки.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що начальник управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлов З.В., розглядаючи справу відносно ОСОБА_1, порушив норми процесуального права, оскільки розглянув її за відсутності останнього, без його належного повідомлення про час та місце розгляду справи. Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження належного повідомлення позивача про час та місце розгляду справи представником відповідача суду надано не було.

Так, згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог ст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

У наведених положеннях визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Згідно з ч.1 ст.268 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи, справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

На виконання вимог ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує ряд питань, зокрема, чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; чи витребувано необхідні додаткові матеріали; чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

На виконання вимог ст. 279 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що начальник управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлов З.В. при розгляді справи відносно ОСОБА_1 та винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення грубо порушив права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, визначені в ст.268 КУпАП, та грубо порушив вимоги ст.ст.245, 278, 279 КУпАП щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Згідно з п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд в порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України з особливостями, встановленими КУпАП.

Згідно зі ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову, скасування постанови про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення.

Окремо слід зауважити, що склад правопорушення за ст.53-1 КУпАП є формальним, оскільки обов'язковим елементом об'єктивної сторони є умисна дія - особа усвідомлює, що земельна ділянка не належить особі або не має права нею користуватись, однак вчиняє умисні дії, спрямовані фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутністю вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

Суб'єктивна сторона даного правопорушення характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу; вчинення цього діяння через необережність виключає притягнення особи до адміністративної відповідальності, та надає можливість визнати такі дії правомірними.

У матеріалах справи відсутні докази того, що позивач діяв умисно, усвідомлював протиправний характер своїх дій, який посягає на встановлений правопорядок. Не встановлені і не доведені вина у формі умислу, мотив (корисливий, особиста зацікавленість, неправильно зрозумілі інтереси служби, тощо) та мета інкримінованого правопорушення, а також час та місце його вчинення та наявності у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 377 Цивільного кодексу України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Відповідно до частини другої статті 120 Земельного кодексу України, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Аналіз положень статті 120 Земельного кодексу України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 20 березня 2018 року у справі № 446/1384/17 зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. При цьому, при застосуванні статті 120 Земельного кодексу України у поєднанні з нормою статті 125 цього кодексу слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об'єкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку в набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об'єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об'єкта права власності.

Частиною 1 статті 356 Цивільного кодексу України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст.ст.364, 367 Цивільного кодексу України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є в спільній частковій власності, в натурі, або його поділ з дотриманням вимог ст.183 цього Кодексу.

Аналогічне положення закріплено ч.3 ст.88 Земельного кодексу України.

У постанові Верховного суду України від 11 лютого 2015 року по справі №6-2цс15 викладено правову позицію, згідно з якою за відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки слід застосовувати положення ч.4 ст.120 Земельного кодексу України, за правилами якої особа, яка набула право власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено в договорі відчуження нерухомості. Зазначене положення щодо користування власністю цілком повинне застосовуватись до майнових прав на майно (зокрема, до права користування земельною ділянкою ).

Зважаючи на викладене, суд критично оцінює пояснення представника відповідача та представника третьої особи щодо права на користування позивачем вказаною земельною ділянкою. Однак слід зауважити, що в судовому засіданні не доведено факту користування позивачем земельною ділянкою площею 0,0839 га, а відтак, суд не оцінює правомірність та законність користування позивачем вказаною земельною ділянкою.

Отже, представником відповідача не доведено належними та допустимими доказами наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 53-1 КУпАП.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Суд вважає, що вимога позивача про визнання постанови про накладення адміністративного стягнення протиправною задоволенню не підлягає, оскільки суперечить правовим приписам ст.286 КАС України, яка передбачає вичерпний перелік судових рішень за наслідками розгляду позовної заяви у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Таким чином, зібрані у справі докази в їх сукупності, вказують на наявність підстав для задоволення позову в частині скасування постанови начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлова З.В. №180-ДК/0096По/08/01/-17 від 10 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. та закриття провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.53-1 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 10, 72-77, 90, 241-244, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Скасувати постанову начальника управління контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Львівській області Самойлова З.В. №180-ДК/0096По/08/01/-17 від 10 липня 2017 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.53-1 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст.53-1 КУпАП закрити.

В задоволенні позовних вимог про визнання постанови протиправною відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя В. Л. Бучківська