Справа № 818/1765/18
Суддя: С.В. Воловик
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
про повернення позовної заяви
04 червня 2018 р. Справа № 818/1765/18
Cуддя Сумського окружного адміністративного суду Воловик С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1В.) з позовною заявою до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" (далі по тексту - відповідач-1), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - відповідач-2), в якій просить суд:
08 травня 2018 ухвалою суду позов було залишено без руху, в тому числі з підстав подачі позову після закінчення строків, установлених законом та надано позивачу строк для усунення недоліків, шляхом подачі заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду.
Так, 31 травня 2018 року позивачем надано письмове клопотання в межах строку визначеного ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення з позовом до суду з обґрунтуванням підстав для такого поновлення та звільнення від сплати судового збору.
Перевіривши матеріали поданого позову, заяви про поновлення строку звернення з позовом до суду, вбачається необхідним позов повернути позивачу на підставі ч.2 ст. 123, п. 9 ч.4 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з наступного.
Відповідно до частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як вбачається з позову предметом позовних вимог у даній справі є оскарження бездіяльності відповідача щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами в Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та зобов'язання вчинити дії.
Як свідчить зміст позову, ОСОБА_1 було відомо, що на підставі рішення Правління Національного банку України від 23.05.2016 №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».
Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно.
Крім іншого, дані оголошення також були розміщені на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в мережі Інтернет.
Таким чином, як вбачається з матеріалів поданого позову, позивач про порушене право дізнався, або міг дізнатись саме в серпні 2016 року, однак, з позовом до Сумського окружного адміністративного суду звернувся 07.05.2018.
Згідно з частиною першою статті 120 Кодексу адміністративного судочинства України, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.
Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.
Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після спливу таких строків відносини вважаються стабільними.
Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).
При цьому слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.
Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, у звязку з цим посилання на необізнаність з чинним законодавством не є підставою для поновлення строку.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінувати учасників адміністративного судочинства та своєчасно виконання ними процесуальних дій, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України.
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
Разом з тим, суд не вбачає наявності об'єктивно непереборних обставин, які б не залежали від волевиявлення особи або пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами, що позбавили позивача можливості звернутися до адміністративного суду з даним позовом у встановлений процесуальним законодавством строк. У звязку з веденням у травні 2016 року тимчасової адміністрації, початком процедури ліквідації банку в липі 2016 року та офіційно встановленого строку звернення вкладників за отриманням коштів, а також отриманням у серпні 2016 року листа щодо визнання договору нікчемним, позивач принаймні у серпні 2016 року міг і повинен був дізнатися про порушення своїх прав. Однак, дізнавшись про відсутність своїх даних у Переліку осіб, які мають право на відшкодування коштів за вкладом за рахунок Фонду та фактично про блокування вкладу в серпні 2016 року, позивач не надав жодних обґрунтованих і поважних причин не звернення до суду у встановлений законом строк.
Суд, не може взяти до уваги доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду через те, що дана категорія спорів розглядалась деякий час в порядку цивільного чи господарського судочинства, в яких строк звернення до суду визначений 3 роки, оскільки по-перше, позивачем не надано жодного доказу на підтвердження звернення до Зарічного районного суду м. Суми з аналогічним позовом в межах встановлених строків, а по-друге, неоднозначна судова практика щодо підвідомчості подібних спорів була лише протягом 2016 - початку 2017 року. Навесні 2017 року Верховний суд України сформував чітку правову позицію стосовно підсудності згаданих спорів адміністративному суду.
Посилання позивача на те, що в межах спірних правовідносин порушення прав позивача носить триваючий характер, судом до уваги не беруться, оскільки статтею 27 Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначені строки для формування Уповноваженою особою переліку рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, відповідно до якого виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат. Такі строки на час вручення позивачу повідомлення від 22.06.2016 закінчилися.
Доводи позивача з посиланням на п.2 ч.1 ст. 268 Цивільного кодексу України про те, що правовідносини виникають з банківського вкладу, а отже на них не поширюється строк позовної давності, не приймаються до уваги, оскільки дана норма, поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про видачу вкладу (що не є публічно-правовим спором), в той час як предметом даного спору є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо не включення даних про позивача до реєстру вкладників та зобовязання включити дані про позивача до такого реєстру.
Згідно з положеннями пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч.5 ст. 169 Кодексом адміністративного судочинства України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше пяти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Крім того, варто зазначити, що позивачем при зверненні до суду не сплачений судовий збір. Клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору мотивоване тим, що відповідно до ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
Суд зазначає, що доводи позивача з посиланням на ч.3 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів", не приймаються до уваги, оскільки дана норма, поширюється на вимогу вкладника до банку (фінансової установи) про отримання доходу від надання власних коштів у користування (що не є публічно-правовим спором), в той час як предметом даного спору є визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень щодо не включення даних про позивача до реєстру вкладників та зобовязання включити дані про позивача до такого реєстру.
Таким чином, враховуючи, що позивачем не надано достатніх доказів, які б вказували на існування поважних причин пропуску строку до суду, ті ж докази та пояснення, які надані позивачем та знаходяться в матеріалах позову, не можуть бути визнані поважними, а також беручи до уваги, що судом таких обставин та причин не встановлено, суд дійшов висновку про повернення позовної заяви ОСОБА_1, розяснивши йому, що відповідно до ч.8 ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись ст. ст. 122,123,169,248,295 Кодексу адміністративного судочинства України, -
У Х В А Л И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський", Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - повернути позивачеві.
Роз'яснити ОСОБА_1, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення з даним позовом до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвалу може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.
Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.
Суддя С.В. Воловик