Справа № 820/659/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. Справа № 820/659/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Абраамян Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 (суддя Тітов О.М., м. Харків, повний текст складено 28.02.18) по справі № 820/659/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Краснокутський Агрошляхбуд"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Краснокутський Агрошляхбуд" ( надалі - ТОВ "Краснокутський Агрошляхбуд", позивач) звернулося до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (надалі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області від 12.01.2018 року №; стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській області судові витрати ТОВ "Краснокутський Агрошляхбуд", у тому числі, пов'язані із витратами на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі помилкових висновків акту камеральної перевірки, які зроблені за рахунок довільного трактування положень Податкового кодексу України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 позовні вимоги ТОВ "Краснокутський Агрошляхбуд" задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення рішення ГУ ДФС у Харківській області від 12.01.2018 року №.

Стягнуто на користь ТОВ "Краснокутський Агрошляхбуд" (вул. Хімічна, 2,Сонцедарівка, Краснокутський район, Харківська область,62052 ) судові витрати в загальному розмірі 1762,00 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м.Харків, 61057 , ).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга вмотивована тим, що позивачем невірно сформована сума податку на додану вартість, заявлена до відшкодування у декларації з ПДВ за звітний (податковий) період жовтень 2017 року, а саме: заявлена до відшкодування сума податку складається із сум відємного значення ПДВ, які виникли не у звітному періоді (тобто жовтні 2017 року), а у попередніх податкових (звітних) періодах.

Скориставшись правом відзиву на апеляційну скаргу, представник позивача вказав, що судове рішення відповідає вимогам ст. 242 КАС України та спір вирішений на підставі належних норм права при дотриманні норм процесуального права.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, учасниками справи не оспорюється та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ТОВ "Краснокутський агрошляхбуд" пройшов передбачену законодавством України процедуру державної реєстрації та набув статусу юридичної особи (зареєстровано в якості юридичної особи, згідно свідоцтва про державну реєстрацію, номер запису про реєстрацію: від 03.04.1995 № 6041176); код ЄДРПОУ 3581836. Знаходиться на обліку, як платник податків, зборів (обов'язкових платежів) з 04.04.1995 за № 20. Місцезнаходження суб'єкта господарювання відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію: 62052, Харківська область, Краснокутський район, с. Сонцедарівка, вул. Хімічна, б. 2.

ТОВ "Краснокутський агрошляхбуд" зареєстровано платником податку на додану вартість відповідно до свідоцтва від 01.03.2011 року за № 100321569, індивідуальний податковий номер 3.

17.11.2017 позивачем була подана декларація по ПДВ за звітний (податковий) період жовтень 2017 року, яка містить рішення про відшкодування ПДВ у розмірі 64478, 00 грн. на розрахунковий рахунок платника у банку. Разом із декларацією були подані додатки, зокрема, Розрахунок суми бюджетного відшкодування (додаток "Д3") та Заява про повернення суми бюджетного відшкодування (додаток "Д4").

Показники зазначеної декларації були перевірені відповідачем, про що 15.12.2017 складений акт про результати камеральної перевірки позивача з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування ПДВ на поточний рахунок платника податку за жовтень 2017 року від 15.12.2017 №24785/20-40-12-02-26/3581836 (надалі акт перевірки) (а.с. 23-28).

За результатами перевірки, конролюючим органом зроблено висновок про порушення підприємством п. 201.1, п. 200.4 ст. 200 Кодексу, підпункту 4 пункту 5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.01.16 №21, в результаті чого позивачем завищено суму бюджетного відшкодування ПДВ за жовтень 2017 року у розмірі 64478,00 грн.

За висновками акту перевірки відповідачем 12.01.2018 прийняте податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу донараховані податкові зобов'язання у сумі 64478,00 грн., оскільки, як вважає податковий орган, у підприємства позивача відсутнє право на бюджетне відшкодування ПДВ саме у такому розмірі ( а.с. 29).

Не погодившись із таким податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду із адміністративним позовом про його скасування.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновок податкового органу про завищення суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню у розмірі 64 478,0 грн. є недоведеним, таким, що суперечить як положенням Податкового кодекс України, так і даним податкової звітності товариства. Суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення відповідача не відповідає приписам ч. 2 ст. 2 КАС України, оскільки прийнято без законодавчо визначеної підстави його прийняття та за відсутності обставин, з якими податкове законодавство повязує необхідність зменшення заявленої до відшкодування суми ПДВ.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов'язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Зокрема, спірні правовідносини виникли щодо порядку визначення суми податку на додану вартість, яка підлягає відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню).

Згідно з п. 200.1 ст. 200 Податкового кодексу України сума ПДВ, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.4 ст. 200 Кодексу при відємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобовязань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг.

У разі якщо за результатами звітного (податкового) періоду податковий кредит платника перевищує його податкові зобов'язання, у платника формується від'ємне значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду, яке відповідно до пункту 200.4 статті 200 Кодексу може бути зараховане до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

На підставі пп. 14.1.115 ст.14 Податкового кодексу України надміру сплачені грошові зобов'язання - сума коштів, які на певну дату зараховані до відповідного бюджету понад нарахованої суми грошових зобов'язань, граничний строк сплати яких настав на таку дату.

Як вбачається з матеріалів справи, сума відємного значення податку (64478,00 грн.), яка заявлена позивачем до відшкодування, фактично сплачена у попередніх та звітному податкових періодах до Державного бюджету України під час митного оформлення в режимі "імпорт" транспортного засобу, належного позиваачу. Сума податку, заявлена до відшкодування (64478 грн), не перевищує суму (2847287,00 грн), обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації.

За таких обставин, заявлена позивачем до відшкодування сума податку на додану вартість, сформована у повній відповідності до вимог п. 200.1, 200.4 ст. 200 Кодексу.

Щодо доводів відповідача стосовно того, що заявлена до відшкодування сума податку має складатись із сум від'ємного значення ПДВ, які виникли виключно у звітному періоді, а не у попередніх податкових (звітних) періодах, слід зазначає таке.

Положення податкового законодавства, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, не містять будь-яких обмежень щодо строків перенесення залишку від'ємного значення попередніх податкових періодів до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду та можуть бути заявлені до відшкодування із Державного бюджету.

При цьому пунктом 200.4 ст. 200 ПК України чітко визначено, що відємне значення податку на додану вартість звітного (податкового) періоду, за рішенням платника подактів, може бути зараховано до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Таким чином, при формуванні платником суми відємного значення поточного (звітного) періоду враховуються суми відємного значення з ПДВ, які виникли у попередніх звітних періодах. В свою чергу, сума відємного значення поточного звітного періоду може бути заявлена до бюджетного відшкодування при дотриманні платником податків визначених ст. 200 Податкового кодексу України умов та строків, встановлених ст. 102 цього Кодексу.

Отже, правильними є висновок суду першої інстанцій у частині правомірності формування позивачем суми бюджетного відшкодування за жовтень 2017 року за рахунок залишку від'ємного значення, сформованого за попередні періоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що податковим органом перевищено свої повноваження з адміністрування податків та протиправно прийнято податкове повідомлення рішення від 12.01.2018 №.

Таким чиином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Краснокутський Агрошляхбуд".

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.02.2018 по справі № 820/659/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя ОСОБА_3
Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5

Постанова складена в повному обсязі 29.05.18.