Справа № 808/1287/17
Суддя: Батрак Інна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року (об 11 год. 10 хв.)Справа № 808/1287/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Батрак І.В.,

за участю секретаря Лялько Ю.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( місцезнаходження 69097, АДРЕСА_1)

до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (місцезнаходження 69057, м. Запоріжжя, вул.. Матросова, 29, )

про визнання протиправним та скасування наказу про покарання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1, позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (далі - ГУ НПУ в Запорізькій області, відповідач), в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ №1064 від 04.04.2017 про покарання працівників досудового розслідування, виданого заступником начальника Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області полковником поліції Довгунем С.З., яким до старшого слідчого спеціальної поліції СУ Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві посилається на порушення відповідачем Конституції України, Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006, Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС України №230 від 12.03.2013. Так, оскаржуваний наказ про покарання видано заступником начальника ГУНП в Запорізькій області в період тимчасової непрацездатності слідчого, коли позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в лікарні ГУ ТМО МВС України в Запорізькій області з 30.03.2017 по 14.04.2017, що підтверджується довідкою. Вказує, що в наказі не зазначено, яку саме норму права (статтю, пункт закону, наказу, інструкції) порушено та який пункт функціональних обов'язків не було виконано слідчим Пастушенко Н.В., які з цього наступили наслідки, а відповідно - не визначено тяжкість проступку, також не зазначено, яким чином доведено вину в конкретних порушеннях. В наказі про покарання обґрунтуванням застосування дисциплінарного стягнення зазначено порушення вимог ст. 2, 9, 40 КПК, проте, на думку позивача, саме в яких діях слідчого проявилось порушення завдань кримінального провадження, законності та повноважень слідчого, за що має бути призначено стягнення, в наказі про покарання не вказано. Вважає, що під час проведення службового розслідування не прийнято до уваги факт дійсного виконання всіх вказівок процесуального прокурора, факт направлення прокурору на узгодження проекту підозри в грудні 2016 року (підтверджується супровідним листом), факт дійсного виконання вказівок суду, але одночасно до уваги не приймались надані пояснення щодо об'єктивної, незалежної від слідчого, неможливості виконати вказівки процесуального прокурора, в тому обсязі, як ним вимагалось, через наявність окупації Автономної Республіки Крим. Вважає, що в ході службового розслідування не встановлено, яка саме та яким чином або якими діями порушена норма КПК України, а також не доведено вину у формі умислу на порушення норми кодексу, негативні наслідки та їх причинний зв'язок з конкретними незаконними діями позивача. З документів, наявних в матеріалах службового розслідування видно, що в ході проведення службового розслідування не проведено вивчення матеріалів кримінальної справи в об'ємі, необхідному для проведення аналізу процесуальних дій слідчого відповідно до вимог КПК України. На підставі викладеного, просить визнати протиправним та скасувати оскаржуваний наказ про застосування до позивача дисциплінарного покарання у вигляді догани.

Ухвалою суду від 30.01.2018 справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання на 01 березня 2018 року.

Відповідача позов не визнав, 12.06.2017 через канцелярію суду надав заперечення на адміністративний позов (вх. №16611), у яких вказує, що 02.03.2017 до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшов лист прокурора Запорізької області від 23.02.2017 щодо допущення суттєвої тяганини при розслідуванні кримінального провадження №0000002 старшим слідчим підполковником поліції ОСОБА_1, вирішення питання про притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності та відсторонення від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні. Пояснює, що під час службового розслідування встановлено, що з 27.01.2016 позивачем проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України. Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, прокурором галузевого відділу 22.06.2016 та 09.11.2016 позивачу надано вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) та перевірочних дій, проте під час службового розслідування встановлено, що позивачем за весь час проведення досудового розслідування самостійно проведено лише 5 слідчих дій (3 допити та 2 виїмки), при цьому, надані у кримінальному провадженні прокурором та викладені у судових рішеннях вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі не виконано. З огляду на викладене, вважає, що неефективне досудове розслідування з боку позивача ОСОБА_1 негативно впливає на швидке, повне та неупереджене завершення досудового розслідування у розумні строки та на притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності, що сталось внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов'язків, ігнорування вимог законодавства України з боку старшого слідчого СУ ГУ НП в Запорізькій області. Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, вважає, що службове розслідування було здійснено в порядку та в строки, передбачені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ та Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, а тому просить відмовити у задоволенні позову.

16 лютого 2018 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. №5316), у якій додатково зазначає, що висновки службового розслідування та доводи відповідача спростовуються документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження №0000002, від 05.01.2016.

Відповідно до ухвали суду від 01.03.2018 підготовче засідання відкладене на 23 березня 2018 року.

Ухвалою суду від 23.03.2018 продовжено строк підготовчого провадження у справі, підготовче засідання по справі відкладене на 24 квітня 2018 року.

24 квітня 2018 року закрите підготовче провадження у справі та призначене судове засідання у той самий день після закінчення підготовчого, у подальшому у судовому засіданні оголошена перерва до 22 травня 2018 року.

Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідача у судове засідання також не з'явився, проте звернувся до суду із заявою (вх. №15882 від 22.05.2018) про розгляд справи за його відсутності у письмовому провадженні. Проти позову заперечує.

За приписами ч. 6 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

02 березня 2017 року до СУ ГУНП в Запорізькій області надійшов лист прокурора Запорізької області від 23.02.2017 щодо допущення суттєвої тяганини при розслідуванні кримінального провадження №0000002 старшим слідчим підполковником поліції ОСОБА_1, вирішення питання про притягнення останньої до дисциплінарної відповідальності та відсторонення від проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Наказом від 02.03.2017 №664 ГУНП в Запорізькій області за фактами, викладеними в листі заступника прокурора Запорізької області від 23.02.2017 вирішено розпочати службове розслідування, проведення якого доручено слідчому відділу розкриття злочинів загальнокримінальної спрямованості старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4, а контроль за виконанням наказу покладений на заступника начальника СУ ГУНП в Запорізькій області підполковника ОСОБА_5

09 березня 2017 року слідчим ОСОБА_36 відібрано від позивача ОСОБА_1 пояснення, у яких остання пояснила, що всі докази наявності складу злочинів в діях ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 Та ОСОБА_9, зібрані в період розслідування кримінальної справи в 2006-2008 роках, були досліджені в судових засіданнях під час судового розгляду справи, вони визнані судом допустимими, ніким не оспорювались, не визнані таким, що незаконно зібрані. Тим більше, що за змістом доказів по фінансовим операціям, неможливо знов вилучити в банківській установі та на підприємствах документи, які вже раніше в ході виїмок були вилучені як речові докази, наявні в кримінальному провадженні. Щодо законності здійснення слідчих дій по кримінальному провадженню та вказівок прокурора, то станом на 05.01.2016 вже працювало Національне антикорупційне бюро України, а відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 216 КПК розслідування злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, в кримінальному провадженні №0000002 повинно здійснюватись детективами НАБУ - 100% державної власності, злочин вчинений службовою особою такої установи та шкода в п'ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При порушенні післідності і проведенні слідства неналежним органом, проведені слідчі дії та зібрані докази будуть визнані неналежними та недопустимими. Незважаючи на вимоги КПК України прокуратурою Запорізької області була визначена підслідність за слідчим НПУ. Із посиланням на приписи ч. 4 ст. 40 КПК України позивач вказувала, що до слідчого надійшли у письмовій формі вказівки процесуального керівника ОСОБА_10, датовані 22.06.2016 та 09.11.2016, і з матеріалів кримінального провадження вбачається та доводиться наявними відповідними документами процесуальних дій та слідчих дій факт дотримання слідчим обов'язку виконувати вказівки прокурора.

Під час службового розслідування встановлено, що з 27.01.2016 позивачем проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України. Проведення досудового розслідування 27.01.2016 доручено позивачу. Відповідно до матеріалів кримінального провадження прокурором галузевого відділу 22.06.2016 та 09.11.2016 позивачу надано вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) та перевірочних дій, проте позивачем за весь час проведення досудового розслідування самостійно проведено лише 5 слідчих дій (3 допити та 2 виїмки), при цьому, надані у кримінальному провадженні прокурором та викладені у судових рішеннях вказівки щодо необхідності проведення певних слідчих (розшукових) дій у повному обсязі не виконано. З огляду на викладене, неефективне досудове розслідування з боку слідчого Пастушкенко Н.В. негативно впливає на швидке, повне та неупереджене завершення досудового розслідування у розумні строки та на притягнення винних осіб до передбаченої законом відповідальності. Вказані порушення стались внаслідок недбалого ставлення до виконання своїх службових обов'язків, ігнорування вимог законодавства України з боку старшого слідчого СУ ГУ НП в Запорізькій області Пастушенко Н.В. За результатами службового розслідування, на підставі ст. 12, ст 14 Закону України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» вирішено вважати такими, що підтвердились факти щодо порушень вимог КПК України з боку позивача під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, за які заслуговує на дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Вирішено також відсторонити позивача від проведення вказаного досудового розслідування.

Висновок за результатами службового розслідування був складений 27 березня 2017 року та у той самий день затверджений заступником начальника ГУНП в Запорізькій області - начальником слідчого управління полковником поліції ОСОБА_11.

27 березня 2017 року начальником слідчого управління ГУНП в Запорізькій області полковником поліції ОСОБА_11 Прийнято постанову про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування, а саме позивача від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2016, а також визначено іншого слідчого для здійснення даного досудового розслідування.

На підставі вказаного висновку та результатів службового розслідування, 04 квітня 2017 року заступником начальника ГУ НПУ в Запорізькій області С.З. Довгунем прийнятий наказ №1064 «Про покарання працівників досудового розслідування», яким за порушення вимог ст. ст. 2, 9, 40 Кримінально-процесуального кодексу України під час досудового розслідування по кримінальному провадженню №0000002 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 366 КК України старшому слідчому спеціальної поліції СУ ГУНП в Запорізькій області підполковнику поліції ОСОБА_1 вирішено оголосити догану.

З матеріалами службового розслідування позивача ознайомлено 21 квітня 2017 року, про що свідчить відповідний акт.

Вважаючи наказ про застосування дисциплінарного стягнення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до ст. 2 Закон України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги.

Згідно із ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

На підставі п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» № 901-VIII від 23.12.2015 до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» №3460-IV від 22.02.2006 (далі - Дисциплінарний статут).

Так, ст. 1 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

За змістом ст. 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров'я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави; поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу; дотримуватися норм професійної та службової етики; берегти державну таємницю; у службовій діяльності бути чесною, об'єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об'єднань та інших юридичних осіб; стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов'язані зі службою; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють; берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Аналіз наведених положень Дисциплінарного статуту є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Згідно зі ст. 2 Статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

В силу вимог ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Враховуючи вищезазначені приписи, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

За змістом ст. 14 Дисциплінарного статуту, з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць. Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника. Порядок проведення службового розслідування встановлюється Міністром внутрішніх справ України. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено. Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу. За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності осіб рядового і начальницького складу, які мають дисциплінарне стягнення і знову допустили порушення службової дисципліни, дисциплінарне стягнення, що накладається, має бути більш суворим, ніж попереднє. У разі повторного вчинення особою рядового або начальницького складу незначного проступку з урахуванням його нетяжкості, сумлінного ставлення цієї особи до виконання службових обов'язків, нетривалого перебування на посаді (до шести місяців) та з інших поважних причин начальник може обмежитися раніше накладеним на таку особу дисциплінарним стягненням. Дисциплінарні стягнення у вигляді пониження в спеціальному званні на один ступінь на осіб, які мають перші спеціальні звання, і звільнення з посади на осіб, які обіймають посади найнижчого рівня, не накладаються. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Підпунктом 2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (надалі - Інструкція), затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, визначено, що підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

У той же час, суд звертає увагу на те, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні особою службової дисципліни. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв'язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Згідно із ст. 2 КПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов'язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Частиною 1 ст. 40 КПК України встановлено, що слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Приписами ч. 4 ст. 40 КПК України визначено, що слідчий зобов'язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі. Невиконання слідчим законних вказівок та доручень прокурора, наданих у порядку, передбаченому цим Кодексом, тягне за собою передбачену законодавством відповідальність.

З метою повного та всебічного розгляду справи ухвалами суду від 27.07.2017, від 26.09.2017 та від 02.11.2017 було витребувано у СУ ГУ НП в Запорізькій області (69057 м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29), Харківського НДІ судових експертиз ім. Засл. Проф. М.С. Бокаріуса (61177, м. Харків, вул.. Золочівська, 8-А), Прокуратури Запорізької області (вул. Матросова, 29-А, м. Запоріжжя, 69057) та Генеральної прокуратури України (вул. Різницька, 13/15, м. Київ, 01011) відповідно докази, а саме матеріали кримінального провадження №0000002 від 05.01.2016, які були оглянуті в судовому засіданні.

Судом встановлено, підтверджено матеріалами справи, що в матеріалах кримінального провадження №0000002 від 05.01.2016 містяться:

1. протоколи допиту свідків: ОСОБА_14 05.09.2016, ОСОБА_15 від 14.09.2016, ОСОБА_37 від 15.09.2016, ОСОБА_17 від 18.09.2016, ОСОБА_18 ві 20.09.2016, ОСОБА_19 29.09.2016, ОСОБА_20 від 29.09.2016, Рижук (родичи ОСОБА_21 від 30.09.16 та ОСОБА_22 від 31.09.16), рапорт по ОСОБА_23 від 05.10.2016, ОСОБА_24 від 11.10.2016, ОСОБА_25 від 26.12.2016, ОСОБА_26 26.12.2016, ОСОБА_27 від 28.12.2016, ОСОБА_28 від 27.12.2016, ОСОБА_29 від 01.02.2017, ОСОБА_30 від 03.03.2017, ОСОБА_31 від 03.03.2017,ОСОБА_32 03.03.2017, ОСОБА_33 від 12.04.2017;

2. позов ПАТ «Державний Ощадбанк України»;

3. запит до ПАТ «Державний Ощадбанк України» від 20.07.2016 вих.529/6-2016 та від 06.09.2016 вих.529/6-2016, в порядку ст. 93 КПК України, стосовно звернення банківської установи до суду з позовами про відшкодування боргу за кредитними договорами та прийнятими судом рішеннями за позовами, по 26 особам; а також щодо реалізації заставного майна, сум заборгованості по кредитам, їх погашення;

4. відповідь банку від 12.09.2016 вих.25/1-238 щодо цивільних позовів;

5. запит до ПАТ «Державний Ощадбанк України» від 21.11.2016 вих.529/6-2016, в порядку ст. 93 КПК України, стосовно осіб, які перевіряли факт наявності заставного майна та щодо представника банку у провадженні;

6. відповідь банку вих.07-04/2-358 від 02.12.2016 (вх. СУ 7317 від 07.12.16) щодо перевіряючи;

7. вказівки процесуального прокурора Маслобоєва О.О. від 22.06.2016 вих.21/1-1621-08 (з виконанням до 25.08.16) та від 09.11.2016 вих.21/1-1621-08 (з виконанням до 28.11.2016);

8. супровідний лист прокуратури області щодо направлення вказівок від 22.06.2016 вих.04/6-1621-08 з отриманням СУ вх.3505 від 24.06.2016;

9. супровідний лист прокуратури області щодо направлення вказівок від 14.11.2016 вих.04/6-1621-08 з отриманням СУ вх.6774 від 16.11.2016;

10. довідка по кримінальному провадженню №000002 щодо конання вказівок від 25.08.2016 з особистим підписом прокурора про отримання 25.08.2016;

11. супровідний лист на 36 томів кримінальної справи для ознайомлення прокурором з матеріалами справи від 15.09.2016 вих.1490/6-2016 з відміткою канцелярії про отримання;

12. довідка по кримінальному провадженню №000002 щодо виконання вказівок від 09.11.2016 з відміткою канцелярії про отримання документу 28.11.2016;

13. витяги з Публічного сайту Єдиного реєстру арбітражних керуючих стосовно ОСОБА_34 та ОСОБА_12, ОСОБА_38;

14. клопотання про тимчасовий доступ до документів від 27.07.2016, ухвала слідчого судді від 03.08.2016, протокол виїмки від 01.09.2016, виписка руху коштів ТОВ «НеВС», службова записка 30.08.16 щодо виконання рішення суду та інші матеріали виїмки згідно протоколу;

15. клопотання про тимчасовий доступ до документів від 21.11.2016, ухвала слідчого судді від 01.12.2016, протокол виїмки від 30.12.2016, довідка банку щодо кредитів та інші матеріали виїмки згідно протоколу;

16. запит ДФС у Запорізькій області, в порядку ст. 93 КПК України, щодо працевлаштування та доходів 7 особам (відповідно до вимог Мелітопольського суду) від 20.07.2016 вих.529/6-2016 (зі штампом отримання 27.07.16);

17. відповідь ДФС у Запорізькій області на запит від 20.07.16 щодо працевлаштування та доходів по 7 особам та додатками;

18. запит ДФС у Запорізькій області, в порядку ст. 93 КПК України, щодо працевлаштування та доходів 30 особами від 25.11.2016 вих.529/6-2016 (зі штампом отримання 28.11.16);

19. відповідь ДФС у Запорізькій області щодо працевлаштування та доходів по 30 особам (зі штампом отримання 08.12.16) та додатками на 10 аркушах, де наявні відомості щодо реєстрації на звітування осіб в АР Крим;

20. постанова про проведення виїмки від 25.04.2008 в ТОВ «Фірма Консоль ЛТД» в м. Сімферополь;

21. протокол виїмки від 25.04.2008 в ТОВ «Фірма Консоль ЛТД» в м. Сімферополь, договір про сумісну діяльність між ТОВ «Фірма Консоль ЛТД» та ТОВ «НеВС» від 26.06.2003, Акт приймання-передачі квартир за договором від 26.06.2003, Акт знищення документів ТОВ «Фірма Консоль ЛТД» від 01.05.2007, а також інші матеріали виїмки - том справи №19;

22. акти перевірки заставного майна за період 2004-2010 років;

23. кредитні справи та первинні касові документи, вилучені в ході виїмок по справі - томи справи №2,3,4,5,6,7,8,9;

24. постанови про доручення проведення слідчих дій, спрямовані до наступних слідчих підрозділів, та супровідні листи щодо направлення постанов: Приморського відділення Бердянського відділу ГУ НП в Запорізькій області від 19.08.2016 (супровідний від №9667/04/6-2016 від 25.08.16) та від 25.11.2016 (супровідний №14452/3/04/6-2016 від 28.11.16); Бердянського відділу ГУ НП в Запорізькій області від 25.08.2016 (супровідний лист №9666/04/6-2016 від 25.08.16) та від 25.11.2016 (супровідний лист №14452/1/04/6-2016 від 28.11.16); Мелітопольського відділу ГУ НП в Запорізькій області від 19.08.2016 (супровідний №9665/04/6-2016 від 25.08.16) та від 25.11.2016 (супровідний №14452/2/04/6-2016 від 28.11.16); Вінницького відділу ГУ НП у Вінницькій області від 19.08.2016 (супровідний №9669/04/6-2016 від 25.08.16); Бершадського відділу ГУ НП у Вінницькій області від 19.08.2016 (супровідний №9670/04/6-2016 від 25.08.16); Каховського відділу ГУ НП у Херсонській області від 19.08.2016 (супровідний №9668/04/6-2016 від 25.08.16); Люботинського відділення Харківського відділу ГУНП у Харківській області від 24.11.2016 (супровідний № 14452/04/6-2016 від 28.11.16);

25. супровідні листи про виконання доручень відповідно до постанов - з направленням протоколів допиту свідків: від 01.02.2017 з вхідним СУ №712 від 02.02.2017, вхідний СУ №6140 від 24.10.2016, вхідний СУ №1586 від 09.12.2016.

Таким чином, суд погоджується із доводами позивача, що під час проведення службового розслідування відповідачем не прийнято до уваги факт дійсного виконання всіх вказівок процесуального прокурора, факт направлення прокурору на узгодження проекту підозри в грудні 2016 року, що підтверджується відповідним супровідним листом, факт дійсного виконання вказівок суду, та одночасно до уваги не приймались пояснення позивача щодо об'єктивної, незалежної від слідчого, неможливості виконати вказівки процесуального прокурора, в тому обсязі, як ним вимагалось, через наявність окупації АР Крим.

Суд вважає, що відповідачем під час притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності порушено вимоги п. 10 Інструкції, якою визначено, що при проведенні службового розслідування повному, об'єктивному і всебічному дослідженню підлягають: 10.1. Подія порушення (час, місце, спосіб, інші обставини). 10.2. Наявність вини працівника органів внутрішніх справ у скоєнні порушення, мета та мотиви порушення. 10.3. Обставини, які впливають на ступінь і характер відповідальності порушника як ті, що пом'якшують чи обтяжують його відповідальність. 10.4. Характеристика особи, яка скоїла порушення (ставлення до служби, поведінка до порушення).10.5. Причини та умови, що сприяли скоєнню порушення. 10.6. Характер і розмір нанесених порушенням збитків.

Суд звертає увагу, що обставин відносно того, що позивач не притягувався до відповідальності, має нагороди за сумлінну службу в ОВС та має в цілому позитивну характеристику під час прийняття наказу №1064 від 04.04.2017 до уваги взято не було.

В ході проведення службового розслідування та при виданні наказу відповідачем не проведено об'єктивного, повного та всебічного дослідження обставин; не встановлено та не обґрунтовано, в чому полягає проступок ОСОБА_1 та його тяжкість; не доведено вину в скоєнні проступку; не взято до уваги сумлінність її відношення до виконання обов'язків; не ознайомлено позивачку ні з висновком службового розслідування, ні з оскаржуваним наказом, що, в свою чергу, спричинило порушення права на оскарження висновку та наказу.

В порушення вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту та п.17.3 ст.17 Інструкції, у висновку службового розслідування не описано суть встановленого порушення.

Тобто, чітко не зазначено, яку саме норму права (статтю, пункт закону, наказу, інструкції) порушено ОСОБА_1; який пункт функціональних обов'язків не було нею виконано.

Також у висновку не зазначені та не обґрунтовані ступінь тяжкості вчиненого проступку та наявність вини слідчого, не виявлені та не обґрунтовані мотиви та мета порушення, причини та умови, що сприяли порушенню, тобто всі ті об'єктивні обставини, які мають принципове значення для накладення стягнення і, відповідно до ст.10 Інструкції, підлягають обов'язковому встановленню та доведенню.

В цьому контексті суд також звертає увагу, що у висновку службового розслідування відсутній системний виклад обставин, наявна значна кількість інформації за відсутності причинно-наслідкового зв'язку, а також логічних висновків по завершенню викладення того чи іншого епізоду.

На думку суду, відповідачем не доведено суду наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку, в зв'язку з чим наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності слід визнати протиправним та скасувати.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності..

Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. ст. 9, 137, 139, 242-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( місцезнаходження 69097, АДРЕСА_1) до Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області (, місцезнаходження 69057, м. Запоріжжя, вул. Матросова, 29) про визнання протиправним та скасування наказу про покарання задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ №1064 від 04.04.2017 про покарання працівників досудового розслідування, виданого заступником начальника Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області полковником поліції Довгунем С.З., яким до старшого слідчого спеціальної поліції СУ Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області підполковника поліції ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани.

Присудити на користь ОСОБА_1 суму судового збору у розмірі 640,00 грн. (шістсот сорок гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя І.В. Батрак