Справа № 813/3732/17
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/3732/17
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Енерго- ВІК до Головного управління ДФС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю Енерго-ВІК (далі ТзОВ «Енерго-ВІК») звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Львівській області (далі - ГУ ДФС у Львівській області), в якому з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 11.05.2018, просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 10.10.2017 про збільшення позивачу суми грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість в розмірі 453 400,00грн., в тому числі: основний платіж 362 720,00грн., штрафні (фінансові) санкції (штрафи) 90 680,00грн.

Ухвалою від 29.11.2017 суд витребував додаткові докази у справі та зупинив провадження.

Ухвалою від 20.03.2018 суд поновив провадження у справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки акта перевірки відповідача від 25.09.2017 №1551/13-01-14-02/38241005 не відповідають фактичним обставинам фінансово-господарської діяльності позивача. Позивач зазначає, що реальність його правовідносин з контрагентом ПП «Укрпрестиж» підтверджується договорами, укладеними належним чином та у відповідній формі; наявністю первинної документації за господарськими операціями з контрагентами; рухом активів в процесі здійснення господарських операцій. Також вказує, що в акті перевірки податковий орган не навів будь-яких фактів щодо визнання первинних документів, поданих позивачем під час перевірки, недійсними. Крім того, позивач зазначає, що на момент вчинення дій, визначених у договорах, сторони були зареєстровані у визначеному законом порядку.

Відповідач подав до суду заперечення проти позову, в яких проти позову заперечує, просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог. Заперечення обґрунтовані неможливістю підтвердити факт проведення позивачем операцій з контрагентом ПП «Укрпрестиж». Відповідач зазначає про те, що видаткові накладні, якими задокументовано придбання позивачем ТМЦ у ПП «Укрпрестиж», підписані неідентифікованою особою. Також позивач не надав до перевірки документів, які б підтверджували ким саме здійснювалось приймання товару, хто виступав його перевізником.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що ПП «Укрпрестиж» не могло здійснювати господарські операції з позивачем з урахуванням часу, оперативності проведення операцій, відсутності необхідних засобів.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила з підстав, наведених у письмових запереченнях. Просила суд в задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, з наступних підстав.

Позивач ТзОВ «Енерго-ВІК» зареєстроване як юридична особа, , місцезнаходження: 81500, Львівська обл., м.Червоноград, вул.Львівська, 28.

Відповідно до п.п.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.п.75.1.2 п.75.1 ст.75, ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України (далі - ПК України) відповідач провів документальну планову виїзну перевірку податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за результатами якої складено акт від 25.09.2017 №1551/13-01-14-02/38241005 (далі Акт перевірки).

Перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.п.14.1.27, п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14, п.44.1 ст.44, п.135.2 ст.135, п.п.139.1.1, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України, що полягає в завищенні за 2014 рік доходу від операційної діяльності, отримай відповідно до документів, що проведені як реалізовані на адресу ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» на суму 8527728,25грн.; собівартість придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів від списання вартості товару , відповідно до документів наданих ТзОВ «Енерго-Вік», одержаних від ПП «Укрпрестиж», ТзОВ «Компанія «Профіт Інвест», ПП «ІВК-Постач» на суму 7019144,5грн.;

- - п.44.1 ст.44, п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, в результаті чого позивач протиправно врахував при визначенні фінансового результату до оподаткування за 2015-2016 роки дохід від реалізації товарів і послуг, отриманий відповідно до документів, що проведені як реалізовані на адресу ВП Управління «Західвеглепостач» ДП «Львіввугілля» та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем» на суму 3425349грн.; витрат від списання вартості товару та послуг, відповідно до наданих ТзОВ «Енерго-Вік» документів, проведених як придбаних у контрагентів ТзОВ «Тонбудпроект», ПП «Укрпрестиж», ТзОВ «Елайтінг» на суму 3464233,32грн.;

- ст.185, п.187.1 ст.187 ПК України, що полягає в завищенні позивачем податкового зобовязання з податку на додану вартість в результаті відсутності реальності вчинення господарських операцій на суму 2390615,45грн з ВП Управління «Західвуглепостач» ДП «Львіввугілля» та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем»;

- п.п. «а» п.198.1, абз.1,2 п.198.3 ст.198 ПК України, в результаті чого позивач завищив податковий кредит з податку на додану вартість в результаті відсутності вчинення господарських операцій на суму 2460995,6грн. по взаємовідносинах з ПП «Укрпрестиж», ПП «ІВК-Постач», ТзОВ «Корпорація «Профіт інвест» , ТзОВ «Тонудпроект», ТзОВ «Енерголайн»;

- п.п. «а» п.198.1, абз.1,2 п.198.3 ст.198 ПК України, в частині повноти нарахування позивачем податку на додану вартість за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на суму 362720грн.;

- граничних термінів реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних;

- - п.п.168.1.1, п.п.168.1.2, п.п.168.1.5 п.168.1 ст.168, п.171.1 ст.171, абз. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, що полягає в неперерахуванні податку на доходи фізичних осіб на суму 2597,73грн.;

- - п.168.1.2 п.168.1 ст.168, п.1.5, п.176.2 ст.176 ПК України, що полягає в неперерахуванні військового збору на суму 248,42грн.

Суд встановив, що вказані порушення відповідач обґрунтовує наступним:

На підставі вказаного Акта перевірки відповідач прийняв податкове повідомлення-рішення від 10.10.2017 №, яким збільшив суму грошового зобовязання позивача за платежем податок на додану вартість на суму 453400грн., в тому числі 362720грн. за основним платежем та 90680грн. за штрафними санкціями.

При цьому, до вказаного податкового повідомлення- рішення включено нарахування щодо господарських відносин лише з ПП «Укрпрестиж».

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з вимогою про визнання протиправним такого рішення та його скасування.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Щодо господарських відносин позивача з ПП «Укрпрестиж», суд зазначає наступне.

Між позивачем (покупець) та ПП «Укрпрестиж» (продавець) укладено договір поставки №5/11-1 від 05.11.2014. На підтвердження реальності господарських відносин за вказаним договором позивач надав суду копії таких документів: договору №5/11-1 від 05.11.2014, видаткових накладних №126 від 30.12.2014, №127 від 30.12.2014, №128 від 30.12.2014, №129 від 30.12.2014, №111 від 24.11.2014, №110 від 21.11.2014, №УП48 від 05.11.2014, товарно-транспортних накладних №5 від 05.11.2014, №3 від 05.11.2014, №11 від 31.12.2014.

Факт оплати позивачем товару, отриманого від ПП «Укрпрестиж», підтверджується копіями платіжних доручень відповідно до договору №5/11-1 від 05.11.2014, а саме: №143 від 08.09.2015, №91 від 30.06.2015, №10 від 05.03.2015, №74 від 23.04.2015, №48 від 10.12.2014, №4 від 27.02.2015, №26 від 19.11.2014, №3 від 26.11.2014.

В період здійснення господарських операцій ПП «Укрпрестиж» було включене до ЄДРПОУ та було платником податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ПП «Укрпрестиж» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у вказаних контрагентів з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом ПП «Укрпрестиж».

Щодо недоліків в оформленні первинних документів, які підтверджують факт господарських відносин позивача з контрагентами, суд зазначає таке.

Суд встановив, що товар, отриманий позивачем від ПП «Укрпрестиж» реалізований ним ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля" та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем», що підтверджується договорами поставки №74 від 18.04.2014 та №18/05/16 від 18.05.2016.

Відповідно до умов договору №74 від 18.04.2014 постачальник (позивач) зобовязується поставити покупцю (ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля"), товар, який покупець зобовязується оплатити і прийняти.

Між позивачем та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем» укладено договір поставки №18/05/16 від 18.05.2016, відповідно до умов якого постачальник (позивач) зобовязується поставити покупцю (ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем»), товар, який покупець зобовязується оплатити і прийняти.

На підтвердження реальності господарських відносин з ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля" та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем» позивач надав суду копії таких документів: договору поставки №74 від 18.04.2014, видаткових накладних №3 від 05.11.2014, №6 від 21.11.2014, №11 від 31.12.2014, №8 від 28.11.2014, №10 від 30.12.2014, №06 від 15.12.2014, №9 від 26.12.2014, №16 від 31.12.2015, №155 від 22.12.2016, № РН-0000001 від 03.11.2014, №РН-0000002 від 03.11.2014, №РН-0000003 ввід 05.11.2014, №РН-0000004 від 12.11.2014, №РН-0000006 від 21.11.2014, №РН-0000007 від 28.11.2014, №РН-0000008 від 28.11.2014, №РН-0000001 від 01.12.2014, № РН-0000002 від 02.12.2014, №РН-0000004 від 08.12.2014, № РН-0000003 від 03.12.2014, № РН-0000005 від 10.12.2014, № РН-0000006 від 15.12.2014, №РН-0000007 від 18.12.2014, №РН-0000008 від 22.12.2014, №РН-0000009 від 26.12.2014, №РН-0000010 від 30.12.2014, №РН-0000011 від 31.12.2014, №РН-0000001 від 22.10.2014, товарно-транспортних накладних №1 від 03.11.2014, №2 від 03.11.2014, №12 від 12.11.2014, №1 від 01.12.2014, №2 від 02.12.2014, №3 від 03.12.2014, №4 від 08.12.2014, №5 від 10.12.2014, №6 від 15.12.2014, №7 від 18.12.2014, №8 від 22.12.2014, № 10 від 30.12.2014, № 11 від 31.12.2014, №1 від 22.10.2014, довіреностей № 765 від 03.11.2014, №738 від 29.10.2014, №834 від 21.11.2014, від 28.11.2014, №853 від 28.11.2014, №8 від 28.11.2014, №856 від 28.11.2014, №854 від 01.12.2014, №888 від 08.12.2014, №897 від 10.12.2014, №911 від 15.12.2014, №930 від 18.12.2014, №936 від 22.12.2014, №953 від 26.12.2014, №962 від 29.12.2014, №720 від 22.10.2014.

З аналізу видаткових накладних №3 від 05.11.2014, №6 від 21.11.2014, №11 від 31.12.2014, №8 від 28.11.2014, №10 від 30.12.2014, №06 від 15.12.2014, №9 від 26.12.2014, №16 від 31.12.2015, №155 від 22.12.2016 вбачається, що скріплені печаткою зі сторони постачальника (ТзОВ «Енерго-ВІК») та зі сторони покупця (ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля"), а також підписані з двох сторін особами, які не ідентифіковано (не зазначено прізвищ, імен, по батькові, чи ініціалів, посад). Крім того, видаткові накладні №56 від 18.05.2016, №133 від 23.12.2016 скріплені печаткою зі сторони постачальника (ТзОВ «Енерго-ВІК») та зі сторони покупця (ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем»), а також підписані з двох сторін особами, які не ідентифіковано (не зазначено прізвищ, імен, по батькові, чи ініціалів, посад).

З огляду на наведене, відповідач дійшов висновку про те, що вказаний факт не дає змоги визначити, хто саме прийняв даний товар, а також про невідповідність вказаних зазначених видаткових накладних вимогам п.2.9 ст.9 Закону України від 16.07.1999 № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Суд враховує, що видаткові накладні №3 від 05.11.2014, №6 від 21.11.2014, №11 від 31.12.2014, №8 від 28.11.2014, №10 від 30.12.2014, №06 від 15.12.2014, №9 від 26.12.2014, №16 від 31.12.2015, №155 від 22.12.2016, №56 від 18.05.2016, №133 від 23.12.2016, скріплені печатками та підписами уповноважених представників сторін. Суд зазначає, що ідентифікувати осіб, які підписали вказані видаткові накладні можливо з урахуванням інших належним чином оформлених документів, зокрема, договорів поставки, актів здачі-прийняття робіт (надання послуг), акти звірки, інших видаткових накладних. Тому, вказаний недолік в оформленні первинних документів не може бути єдиною підставою для висновків про безтоварність господарських операцій.

В період здійснення господарських операцій ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля" та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем» були включені до ЄДРПОУ та були платниками податку на додану вартість. Доказів відсутності статусу платника податку на додану вартість у ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля" та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем» чи анулювання свідоцтва платника податку на додану вартість у вказаних контрагентів з боку відповідача не надано.

Таким чином, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази в повній мірі підтверджують факт реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами ВП Управління "Західвуглепостач" ДП "Львіввугілля" та ТзОВ «Корпорація Енерго Тандем».

З наданих позивачем доказів вбачається, що відповідні договори мали на меті настання реальних правових наслідків, що обумовлені ними, оскільки товар (роботи/послуги) передані, оплата проведена, договір виконано сторонами в повному обсязі.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, були внесені до нього, то такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані в спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні. Третя особа не може посилатися на них у спорі у разі, якщо вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

Як вже встановив суд на момент вчинення правочинів підприємство - контрагент позивача був належним чином зареєстрований як юридична особа та платник ПДВ.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає, що на момент укладення договору з контрагентом, позивач проявив належну обачність.

Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України обєктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Згідно з п. 185.1 статті 185 ПК України об'єктом оподаткування є постачання товарів (послуг), місце постачання яких розташоване на митній території України.

Відповідно до п. 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб'єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів, крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів, і збору на обов'язкове державне пенсійне страхування на послуги стільникового рухомого зв'язку).

До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податку безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв'язку з компенсацією вартості товарів/послуг.

Згідно з п.198.1 ст. 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Відповідно до п.198.2 ст. 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 вказаного Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст.193 вказаного Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 вказаного Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими п. 201.11 ст. 201 вказаного Кодексу.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України податкова накладна виписується на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом державної податкової служби, та враховується при визначенні загальних податкових зобов'язань.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з п. 1.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995, господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог вказаного Положення.

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Первинні документи повинні бути складені у момент проведення кожної господарської операції або, якщо це неможливо, безпосередньо після її завершення.

За змістом наведених правових норм витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника.

Щодо заперечень відповідача про обов'язкову наявність у позивача належним чином оформлених товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що відсутність у суб'єкта господарювання, що купує чи перевозить товар, ТТН або недоліки в їх оформленні, не може вплинути на податковий кредит з ПДВ підприємства, за умови доведення реальності господарської операції іншими, належним чином оформленими документами.

Суд також зазначає, що відповідно до Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 № 363 товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.

Відповідно до п. 11.1 вказаних Правил товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля є основними документами на перевезення вантажів.

З наведеного вбачається, що наявність товарно-транспортної накладної є обов'язковим документом, який повинен складатися під час перевезень. Водночас, право платника податку на включення сплачених коштів до складу податкового кредиту виникає не з факту перевезення товару, а у зв'язку із оплатою його вартості постачальнику. Товарно-транспортні накладні, як і перевезення товару в цілому, не перебувають у безпосередньому зв'язку з фактом оплати товару. Тому, відсутність товарно-транспортних накладних, як і недоліки в їх заповненні, в жодному разі не позбавляє платника податків на включення сплачених постачальникам сум до складу податкового кредиту. .

При розгляді справи суд враховує постанови Верховного Суду України від 09.09.2008 у справі N 21-500во08, від 01.06.2010 у справі N 21-573во10 згідно з яким, якщо контрагент не виконав свого зобов'язання щодо сплати податку до бюджету, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.8 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно з ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України» зазначив, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «БУЛВЕС»АД проти Болгарії» (заява № 3991/03) платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ вдруге, а також: сплачувати пеню. На думку суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між: вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 10.10.2017 № є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 6801грн., сплачений відповідно до платіжного доручення №808 від 13.10.2017.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Львівській області від 10.10.2017 №.

Стягнути з Головного управління ДФС у Львівській області , місцезнаходження: 79003, м.Львів, вул.Стрийська, 35 за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Енерго-Вік» , місцезнаходження: 81500, Львівська обл., м.Червоноград, вул.Львівська, 28 судовий збір в сумі 6801 (шість тисяч вісімсот одна)грн. 00коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 01.06.2018.

Суддя А.Г. Гулик