Справа № 813/4799/17
Суддя: Старунський Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1189/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Старунського Д.М.,

суддів Багрія В.М., Рибачука А.І..,

за участю секретаря судового засідання Федчук М.Р.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у справі № 813/4799/17 (рішення ухвалено в м. Львові, в складі головуючого судді Брильовського Р.М., повний текст рішення складено та підписано 16.01.2018) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання незаконним і скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 14.12.2017 звернувся в суд із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 09.01.2017 просив визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яке викладене у листі від 20 листопада 2017 року №Х-7118/0-5021/6-17 та зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області розглянути питання щодо надання дозволу та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,82 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Дулібської сільської ради за межами населеного пункту с.Дуліби Стрийського району поруч із земельною ділянкою кад. №:02:000:0206 ОСОБА_1.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, яке викладене у листі від 20 листопада 2017 року №Х-13518/0-8580/6-17. Зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області розглянути питання щодо надання дозволу та прийняти рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,82 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Дулібівської сільської ради за межами населеного пункту с. Дуліби Стрийського району поруч із земельною ділянкою кадастровий № :02:000:0206 ОСОБА_1.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції ГУ Держгеокадастру у Львівській області оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано те, що органами, що забезпечують реалізацію Стратегії, є Мінагрополітики, Держгеокадастр, інші міністерства та центральні органи виконавчої влади, які беруть участь у розробленні проектів нормативно-правових актів з питань реалізації Стратегії. На виконання зазначеної постанови КМУ, апелянтом на офіційному веб-сайті (lvivska.land.gov.ua) опубліковано інформацію про перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, які можуть бути передані у власність громадянам в межах норм безоплатної приватизації у IV кварталі 2017 року на території Львівської області. Відповідно до вказаного переліку передбачено 95,8768 га земельних ділянок у Бродівському, Дрогобицькому, Жидачівському, Жовківському, Золочівському, Камянка - Буському, Миколаївському (зокрема, на території Гірської, Раделицької сільських рад, Тростянецької обєднаної територіальної громади), Мостиському, Перемишлянському, Пустомитівському, Сколівському, Сокальському, Турківському та Яворівському районах Львівської області.

Зазначає, що у вказаному переліку не передбачено виділення земельних ділянок у власність громадянам на території Дулібівської сільської ради Стрийського району. Разом із цим, звертає увагу на те, що відсутність земельної ділянки у згаданому переліку унеможливлює надання дозволу на розроблення документації із землеустрою та передання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у приватну власність в межах норм безоплатної приватизації.

Позивач на апеляційну скаргу подав відзив, у якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні позивач та його представник заперечили вимоги апеляційної скарги.

Представник відповідача повністю підтримав вимоги наведені у апеляційній скарзі та просив її задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши підстави для апеляційного перегляду відповідно до доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та матеріалами справи підтверджується, що 20.05.2017 ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 1,82 га, що розташована за адресою Стрийський район, с. Дуліби, обїзна дорога за межами населеного пункту с. Дуліби, поруч із земельною ділянкою кад. №:02:000:0206 для ведення особистого селянського господарства.

До заяви було долучено копії таких документів: копія паспорта громадянина України, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, графічний матеріал місця розташування земельної ділянки.

Листом від 20.06.2017 №Х-7118/0-5021/6-17 ГУ Держгеокадастру у Львівській області відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. обґрунтовуючи тим, що відповідно до даних державної статистичної звітності з земельних ресурсів форми 6-зем та інформації (лист №22-1305-0.9-1348/2-17 від 08.06.2017), наданої відділом у Стрийському районі ГУ Держгеокадастру у Львівській області, запропонована позивачем до відведення земельна ділянка знаходиться на сільськогосподарських угіддях-пасовища, які передбачені для випасання худоби, а тому дана земельна ділянка у відповідності до статті 34 ЗК України може надаватись громадянам в оренду для випасання худоби.

Крім цього, лист від 20.06.2017 №Х-7118/0-5021/6-17 ГУ Держгеокадастру у Львівській області містить посилання на доручення Віце-премєр-міністра України №37732/0/1-14 від 08.10.2014, рішення колегії Держземагенства України №2/1 від 14.10.2014 та доручення Голови Львівської облдержадміністрації №13/0/6-15 від 10.02.2015 ГУ Держгеокадастру у Львівській області, відповідно до яких при прийнятті рішень щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності враховує обовязковість погодження надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з органами місцевого самоврядування.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 вересня 2017 року у справі № 813/2752/17 визнано незаконним та скасовано рішення Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про відмову у наданні ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлене листом від 20.06.2017 №Х-7118/0-5021/6-17 та зобовязано Головне управління Держагеокадастру у Львівській області повторно розглянути питання щодо надання ОСОБА_1 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 1,82 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, яка розташована на території Дулібської сільської ради за межами населеного пункту с. Дуліби Стрийського району поруч із земельною ділянкою кадастровий №:02:000:0206.

На виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2017 у справі 813/2752/17 відповідачем повторно розглянуто клопотання позивача від 31.05.2017 № Х-7118/0/5-17 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,82 га у власність для ведення особистого селянського господарства на території Дулібівської сільської ради Стрийського району за результатами якого позивачу надано відмову, оформлену листом від 20.11.2017 № Х-13518/0-8580/6-17.

У наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства розташованої на території Дулібівської сільської ради Стрийського району, з тих підстав що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач, не входить до переліку земельних ділянок, які можливо передати у власність в межах норм безоплатної приватизації в IV кварталі 2017 року.

Позивач не погоджуючись з повторною відмовою в наданні дозволу, звернувся із позовом до суду про визнання її протиправною та зобовязати відповідача вчинити певні дії.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що відмова ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ґрунтується на підставах, що не передбачені ч. 7 ст. 118 ЗК України, через що такі суперечать закону та є протиправними.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_4 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_4 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з положеннями частини сьомої наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави колегії суддів дійти до висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб'єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області листом від 20 листопада 2017 року № Х-13518/0-8580/6-17 повторно відмовлено позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що земельна ділянка, яку бажає отримати позивач у власність для ведення особистого селянського господарства, не входить до переліку земель, сформованого відповідачем відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними.

Проте, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України. До того ж у зв'язку із затвердженням постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними зміни до Земельного кодексу України не вносились, перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не змінювався.

Як видно зі змісту Стратегії Міністерство аграрної політики та продовольства разом з Державною службою з питань геодезії, картографії та кадастру мають розробити та внести на розгляд Кабінету Міністрів України у шестимісячний строк проекти відповідних нормативно-правових актів, спрямованих на реалізацію Стратегії. На момент виникнення спірних правовідносин відповідні нормативно-правові акти не прийняті.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відмова Головного управлінням Держгеокадастру у Львывській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на підставі того, що така ділянка не входить до переліку земель, який сформований відповідно до Стратегії удосконалення механізму управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними, є неправомірною та такою, що не відповідає статті 118 Земельного кодексу України, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

Отже, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Львівській області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14, постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17та постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року в справі №814/1961/17.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов'язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб'єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

Крім того, в рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (рішення у справі «Hasan and Chaush v. Bulgaria» № 30985/96).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої щодо обґрунтованості даного позову.

Відтак, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування постанови колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на неї слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 січня 2018 року у справі № 813/4799/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_5
судді ОСОБА_6
ОСОБА_7
Повне судове рішення складено 04.06.2018