Справа № 826/3282/18
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 квітня 2018 року 16:15 № 826/3282/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Аблова Є.В., суддів Літвінової А.В., Мазур А.С., при секретарі судового засідання Борсуковській А.О., за участю представників сторін:

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - Каратун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Національного банку України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва звернулась ОСОБА_3 (далі також - ОСОБА_3, позивач) з позовом до Національного банку України (надалі також - НБУ, відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Національного банку України в частині відмови позивачу у видачі довідки про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії Акціонерного комерційного українського банку «Відродження», виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) ліквідованого Акціонерного комерційного українського банку «Відродження»;

- зобов'язати Національний банк України видати позивачу довідку про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії Акціонерного комерційного українського банку «Відродження», виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) ліквідованого Акціонерного комерційного українського банку «Відродження».

Позовні вимоги мотивовано тим, що, на думку позивача, відповідач протиправно ухиляється від виконання покладеного на нього обов'язку щодо видачі позивачу довідки про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії Акціонерного комерційного українського банку «Відродження».

В ході судового розгляду представник позивача позов підтримав повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, про що ним було наголошено, зокрема, в поданому до суду відзиві на позовну заяву, з огляду на безпідставність позиції позивача, оскільки у НБУ не виникало обов'язку щодо надання ОСОБА_3 зазначеної довідки.

Оцінивши в судовому засіданні належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонеркою ІНФОРМАЦІЯ_1, що в свою чергу, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», надає їй право на отримання пенсії за віком. Позивач скористалась своїм правом на отримання пенсії у 2012 році.

У період з 03 серпня 1993 року по 29 лютого 1996 року позивач працювала в Кіровоградській філії акціонерного комерційного українського банку «Відродження» на наступних посадах:

з 03 серпня 1993 року по 31 жовтня 1993 року - провідний спеціаліст кредитно-розрахункового відділу;

з 01 листопада 1993 року по 31 січня 1994 року - головний спеціаліст кредитно-розрахункового відділу;

з 01 лютого 1994 року по 29 лютого 1996 року - начальник кредитно-розрахункового відділу.

Згідно з рішенням комісії Національного банку України від 02 грудня 2009 року №732, Акціонерний комерційний український банк «Відродження» був виключений з державного реєстру банків у зв'язку із завершенням ліквідаційної процедури.

13 лютого 2012 року позивач звернулась до Національного банку України із заявою щодо надання відомостей про передачу на архівне зберігання до відповідача документів по заробітній платі за час роботи позивача в Кіровоградській філії акціонерного комерційного українського банку «Відродження», а також документів по заробітній платі позивача за час роботи в Кіровоградській філії АКБ Укрсоцбанк «Ятрань» та за час роботи в Кіровоградській філії «Укрнафтогазбанк».

У відповідь на вищевказану заяву НБУ у своєму листі від 15 березня 2012 року, зокрема, повідомило, що особові рахунки або розрахунково-платіжні відомості Кіровоградської філії АКУБ «Відродження» на архівне зберігання за вказаний період до відповідача не передавались.

У зв'язку із тим, що правонаступники акціонерного комерційного українського банку «Відродження» були відсутні, а документи Кіровоградської філії акціонерного комерційного українського банку «Відродження» на архівне зберігання не передавались (фактично документи були втрачені), при обчислення пенсії позивача її страховий стаж до 30 червня 2000 року не був врахований, що підтверджується довідкою Кропивницького об'єднаного УПФУ в Кіровоградській області від 23 січня 2018 року.

27 жовтня 2017 року позивач звернулась до відповідача із заявою про надання довідки про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії акціонерного комерційного українського банку «Відродження» виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) відповідного ліквідованого банку.

Проте, 17 листопада 2017 року у відповідь на вказану заяву відповідачем було направлено лист № 60-0005/78238, за змістом якого позивачу, з посиланням на роз'яснення Центрального об'єднання Управління ПФУ у м. Києві та Міністерства соціальної політики, фактично було відмовлено у видачі відповідної довідки.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами.

Отже, Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлює, що заробітна плата за період до 30 червня 2000 року повинна враховуватись не лише в тому випадку, якщо страховий стаж осіб починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, а й за бажанням самих пенсіонерів.

Таким чином, ч. 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» є диспозитивною нормою і дає пенсіонерам право вибору різних періодів нарахування заробітної плати для обчислення пенсії, на умовах, визначених чинним законодавством.

Водночас, згідно з вимогами абзацу 2 пп. 2 п. 3 Порядку визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2006 року № 919 (далі - Порядок № 919), колишнім працівникам банків, їх філій (структурних підрозділів) у разі, коли завершено процедуру ліквідації банку, а документи до органу вищого рівня або архівним установам не передано, довідки про заробітну плату видаються за відповідний період Національним банком України виходячи з місячної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) відповідного ліквідованого банку (за наявності таких даних).

Разом з тим, згідно з п. 1.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25 листопада 2005 року, у разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.

Таким чином, законодавчо визначена можливість перерахунку пенсії у випадку надання додаткових документів, в тому числі і довідки про заробітну плату, видану в порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України № 919, а тому, на думку суду, безпідставним є твердження відповідача, що Порядок № 919 може бути застосований виключно в межах процедури призначення пенсії.

Беручи до уваги наведене вбачається, що після надходження заяви позивача щодо надання довідки про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії акціонерного комерційного українського банку «Відродження» у НБУ виник обов'язок щодо надання такої довідки на запит ОСОБА_3 В той же час, її ненадання свідчить про допущення відповідачем протиправної бездіяльності, яка призводить до порушення прав та законних інтересів позивача.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини та відповідне їм правове регулювання, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення адміністративного позову ОСОБА_3

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 704, 80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань НБУ.

Керуючись ст.ст. 72-73, 76-77, 139, 143, 243-246, 255 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Національного банку України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, 9, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Національного банку України в частині відмови ОСОБА_3 у видачі довідки про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії Акціонерного комерційного українського банку «Відродження», виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) ліквідованого Акціонерного комерційного українського банку «Відродження».

Зобов'язати Національний банк України видати ОСОБА_3 довідку про середню заробітну плату за період її роботи в Кіровоградській філії Акціонерного комерційного українського банку «Відродження», виходячи з мінімальної тарифної ставки (посадового окладу) за відповідною або аналогічною посадою (професією) у філіях (структурних підрозділах) ліквідованого Акціонерного комерційного українського банку «Відродження».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Національного банку України (01601, місто Київ, вулиця Інститутська, 9, ) на користь ОСОБА_3 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) понесені останньою судові витрати у розмірі 704, 80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлено 23.05.2018.

Головуючий суддя Є.В. Аблов

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур