Справа № 817/2137/14
Суддя: Борискін С.А.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
04 червня 2018 р. Р і в н е №817/2137/14
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Борискіна С.А. за участю секретаря судового засідання Ковальчук Г.М та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:
позивача (боржник, заявник): представник ОСОБА_1,
стягувача (Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному Рівненської області): представник ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву боржника про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, в адміністративній справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Укр ТехноФос - Плюс"
до Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови
Товариство з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс" (далі ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс", заявник) звернулось до суду із заявою про визнання виконавчого листа №817/2137/14, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 27.03.2015, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс" на користь Державного бюджету України недоплаченої суми судового збору у розмірі 4384,00 грн. таким, що не підлягає виконанню.
В обґрунтування доводів заяви ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" зазначає, що ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.01.2015 було відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс". Вказує, що грошові вимоги Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному Рівненської області ґрунтуються на рішенні Рівненського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 та виникли до порушення провадження у справі №918/2067/14 про банкрутство, а тому є конкурсними. Після опублікування оголошення про порушення справи про банкрутство в офіційному друкованому органі конкурсні кредитори зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника. Однак Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному Рівненської області із такою заявою не зверталося. За таких обставин вважає, що грошові зобовязання ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" перед Управлінням Державної казначейської служби України в м.Рівному Рівненської області є припиненими в силу вимог ч.4 ст.83 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Тому виконавчий лист №817/2137/14, виданий Рівненським окружним адміністративним судом 27.03.2015 просить визнати таким, що не підлягає виконанню.
У судовому засіданні представник стягувача вимоги заяви підтримав з підстав зазначених у ній. Просив визнати виконавчий лист від 27.03.2015 №817/2137/14 таким, що не підлягає виконанню, оскільки грошові вимоги Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному Рівненської області виникли з моменту набрання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду законної сили, а тому є конкурсними.
Представник стягувача проти задоволення вказаної заяви не заперечив. Вирішення питання залишив на розсуд суду.
Заслухавши пояснення стягувача та боржника, дослідивши матеріали заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд встановив наступне.
Ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 24.11.2014 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс" залишено без задоволення, а постанову Рівненського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 - без змін.
09.12.2014 вищевказане рішення Рівненського окружного адміністративного суду набрало законної сили.
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.01.2015 порушено провадження у справі №918/2067/15 про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс".
20.01.2015 офіційно оприлюднено оголошення про порушення провадження у справі №918/2067/14 про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс".
Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 14.03.2015 у справі №918/2067/15 затверджено мирову угоду, закрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс".
Згідно інформації, роздрукованої та наданої позивачем з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, виконавче провадження №47870296 від 19.06.2015 з виконання виконавчого листа №817/2137/14 від 26.08.2014 зупинене 26.06.2015, у звязку з порушенням стосовно боржника справи про банкрутство (а.с.152-154).
Вважаючи виконавчий документ №817/2137/14 від 27.03.2015 таким, що не підлягає виконанню, ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" звернулося до суду з даною заявою.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до приписів ч.1, 2 ст.374 Кодексу адміністративного судочинства (далі КАС України) суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обовязок боржника відсутній повністю чи частково у звязку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Аналіз статті 374 КАС України свідчить, що крім помилкового видання виконавчого документа, підставою для визнання його таким, що не підлягає виконанню, є встановлений судом факт відсутності у боржника обов'язку виконувати владний припис, визначений судовим рішенням у зв'язку із його припиненням - добровільним виконанням або з інших причин.
Отже визначальною умовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є відсутність у боржника обов'язку на його виконання.
Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" від 14.05.1992 № 2343-XII (далі Закон № 2343, у редакції, чинній на момент розгляду порушення справи про банкрутство) справа про банкрутство порушується господарським судом, якщо безспірні вимоги кредитора (кредиторів) до боржника сукупно становлять не менше трьохсот мінімальних розмірів заробітної плати, які не були задоволені боржником протягом трьох місяців після встановленого для їх погашення строку, якщо інше не передбачено цим Законом.
Безспірні вимоги кредиторів - грошові вимоги кредиторів, підтверджені судовим рішенням, що набрало законної сили, і постановою про відкриття виконавчого провадження, згідно з яким відповідно до законодавства здійснюється списання коштів з рахунків боржника. До складу цих вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обовязкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.
Відповідно до приписів ч.9, 15 ст. 16 Закону № 2343, з моменту порушення провадження у справі про банкрутство, господарським судом оголошується про введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, а предявлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення може відбуватися лише у порядку, передбаченому цим Законом, та в межах провадження у справі про банкрутство.
Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 2343, мораторій на задоволення вимог кредиторів це зупинення виконання боржником грошових зобовязань і зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобовязань та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Водночас відповідно до ч. 5 ст.19 даного закону, дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.
Згідно з ст.23 Закону № 2343, конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобовязані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство.
Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає.
Особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі.
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 83 Закону № 2343 господарський суд припиняє провадження у справі про банкрутство, якщо затверджена мирова угода в порядку, передбаченому цим Законом.
Відповідно до ч. 4 ст. 83 Закону № 2343, у випадках, передбачених пунктами 4-7 частини першої цієї статті, господарський суд в ухвалі про припинення провадження у справі зазначає, що вимоги конкурсних кредиторів, які не були заявлені в установлений цим Законом строк або відхилені господарським судом, вважаються погашеними, а виконавчі документи за відповідними вимогами визнаються такими, що не підлягають виконанню.
Системний аналіз вказаних норм законодавства свідчить про те, що дія мораторію поширюється виключно на вимоги конкурсного кредитора і не впливає на обовязок виконувати поточні грошові зобовязання. При цьому, з підстав несвоєчасності предявлення вимог до боржника в порядку, визначеному статтею 23 Закону № 2343-XII, погашаються вимоги не будь-якого кредитора, а лише конкурсного кредитора.
Визначення поняття кредитора наведено у ст. 1 Закону № 2343, відповідно до якої кредитор - юридична або фізична особа, а також органи доходів і зборів та інші державні органи, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобовязань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, які виникли після порушення провадження у справі про банкрутство; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника (майнового поручителя).
Отже критерієм поділу кредиторів на конкурсних та поточних є час виникнення вимоги щодо грошового зобовязання боржника відносно рішення господарського суду про порушення провадження у справі про банкрутство. Якщо вимоги до боржника виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та їх вимога не забезпечена заставою майна боржника, такий кредитор набуває статусу конкурсного, якщо після поточного.
При цьому, суд звертає увагу, що вирішальним у визначені питання чи є кредитор конкурсним або поточним є не дата відповідного рішення, а момент, коли у стягувача зявилось право вимоги за таким рішенням.
Як встановлено судом, 19.01.2015 ухвалою Господарського суду Рівненської області порушено провадження у справі № 918/2067/14 про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс".
27.03.2015 Рівненським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №817/2137/14 щодо стягнення з ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" недоплаченої суми судового збору у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп. на користь Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному Рівненської області.
Тобто провадження у справі про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" було порушено до того, як Рівненським окружним адміністративним судом було видано, а стягувачем отримано зазначений вище виконавчий лист № 817/2137/14. Лише після того Управління Державної казначейської служби України в м.Рівному Рівненської області набрало право вимоги щодо боржника.
Тому суд дійшов висновку, що обовязок заявника по сплаті недоплаченої суми судового збору у розмірі 4384 (чотири тисячі триста вісімдесят чотири) грн. 80 коп. фактично виник після порушення справи про банкрутство ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс".
Отже Управління Державної казначейської служби України у м.Рівному Рівненської області в розумінні Закону № 2343 є поточним кредитором.
Окрім того суд зазначає, що зупинення виконавчого провадження не є підставою вважати припиненим обовязок заявника по сплаті недоплаченої суми судового збору згідно виконавчого листа №817/2137/14, отриманого ним 27.03.2015.
За таких обставин, на переконання суду, підстави вважати зобовязання ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс", визначене у виконавчому листі №817/2137/14, припиненим у силу закону відсутні.
Також за приписами ч.1-3 ст. 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Водночас постанова Рівненського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 станом на час розгляду даної заяви є не виконаною. Тому стягувач має законні підстави для стягнення суми судового збору на підставі даного судового рішення.
Враховуючи, що ТзОВ "УкрТехноФос-Плюс" обовязку по виконанню виконавчого листа №817/2137/14 не виконано, то підстави для визнання вказаного виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відсутні.
Керуючись статтями 241, 256, 295, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс" про визнання виконавчого листа №817/2137/14, виданого Рівненським окружним адміністративним судом 27.03.2015, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "УкрТехноФос-Плюс" на користь Державного бюджету України недоплаченої суми судового збору у розмірі 4384,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, - відмовити повністю.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 05.06.2018.

Суддя Борискін С.А.