Справа № 539/3019/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Гудков С.В.

29 травня 2018 р.Справа № 539/3019/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Донець Л.О. , Бенедик А.П.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:
13 листопада 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- скасувати як незаконне рішення Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (подалі Лубенське ОУПФУ, пенсійний орган, відповідач) № 358 від 26 вересня 2017 року, яким йому відмовлено в перерахунку пенсії згідно заяви та довідки про заробітну плату, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14 лютого 2012 року;

- зобов`язати Лубенське ОУПФУ перерахувати та сплачувати йому пенсію відповідно до довідки № 15 від 14 лютого 2012 року із заробітної плати 2691,24 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 1986 року по 31 серпня 1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17 липня 2017 року, з урахуванням сплаченого.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є пенсіонером та учасником ліквідації наслідків на ЧАЕС І - категорії, інвалідом II групи, безстроково по захворюванню, пов`язаному з виконанням робіт по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Пенсію отримує через Лубенське ОУПФУ.

Позивач зазначає, що з 02 січня 1986 року зарахований учнем в АТП 16043, яке з 26 червня 1986 року перейменоване в Хорольське АТП-15346 (в даний час ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346»). 01 червня 1986 року на підставі ст. 72 Закону СРСР «Про загальну військову повинність призваний на військові збори по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, де перебував у в/ч НОМЕР_1 по 04 вересня 1986 року та виконував роботи в 30 км зоні відчуження в період з 08 червня 1986 року по 01 вересня 1986 року. Після виконання робіт на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС повернувся до попереднього місця роботи де йому нарахована та виплачена заробітна плата за час перебування на роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в розмірі 1036 крб.

На даний час позивачу стало відомо, що грошове забезпечення йому нараховане та виплачене без врахування документів, які на той час були під грифом таємно та для службового користування і діяли на той час та є чинними тепер:

- Постанова від 10 червня 1986 року №207-7 Ради міністрів УРСР та Української республіканської ради професіональних спілок ;

- Закон України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи» п. 1 ст. 54 Закону України №796-ХІІ;

- Постанова від 07 травня 1986 року № 524-156 ЦК КПРС Президії Верховної ради СРСР Ради міністрів СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок;

- Розпорядження №1031 рс від 23 травня 1986 року РМ СРСР Про оплату праці військовослужбовців - учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС;

- Розпорядження №964 рс від 17 травня 1986 року РМ СРСР Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати;

- Постанова № 665-195 від 05 червня 1986 року РМ СРСР всесоюзна центральна рада професіональних спілок ;

- Постанова № 168-5 від 08 травня 1986 року РМ УРСР Про умови оплати праці та матеріального забезпечення робітників підприємств організацій зони ЧАЕС;

- Лист Держкомпраці УРСР від 23 вересня 1986 року №136-с;

- Лист №03-3/1652-018-213 від 13 квітня 2001 року Міністерства праці та соціальної політики України від 29 жовтня 1992 року №09-3751;

- Постанова № 1210 від 23 листопада 2011 року КМ України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали в наслідок Чорнобильської катастрофи».

Позивач зазначає, що на його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14 лютого 2012 року, Лубенське ОУПФУ своїм рішенням відмовило йому у перерахунку пенсії у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Вважає таку відмову незаконною та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України і порушує його право на пенсійне забезпечення.

Заперечуючи проти позовних вимог ОСОБА_1 пенсійний орган зазначає, що невід`ємною складовою підстав та порядку перерахування пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання. Перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

Аналіз наданої ОСОБА_1 довідки про заробітну плату від 14 лютого 2012 року № 15, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» за період виконання робіт в зоні відчуження з 01 липня 1986 по 31 серпня 1986 показав, що довідка видана безпідставно та заробітна плата розрахована з порушенням норм законодавства. В зв`язку з чим, відповідач вважає, що позивачу правомірно і законно відмовлено у проведенні перерахунку пенсії.

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2018 року (повний текст рішення виготовлений 02 березня 2018 року) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений наступним чином: скасовано рішення Лубенського ОУПФУ № 358 від 26 вересня 2017 року щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 , згідно заяви та довідки про заробітну плату виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» № 15 від 14 лютого 2012 року, як незаконне.

Пенсійний орган зобов`язаний перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_2 , паспорт серія НОМЕР_3 виданий 21 березня 2000 року Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області, пенсію відповідно до довідки № 15 від 14 лютого 2012 року із заробітної плати 2691,24 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 1986 року по 31 серпня 1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17 липня 2017 року, з урахування сплаченого.

Судом проведений розподіл судових витрат, а саме: судові витрати віднесено за рахунок держави.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що позивач пропрацював у зоні відчуження з 01 червня 1986 року по 01 вересня 1986 року, і пенсія йому має обраховуватись згідно довідки ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» від 14 лютого 2012 року, виходячи із заробітної плати за період із 01 липня 1986 року по 31 серпня 1986 року із суми 2691,24 крб.

Суд визначився, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) у спірній довідці позивачу правомірно проведений на підставі розсекречених нормативних актів щодо особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, а відповідачем суду не надано жодних доказів, що дані, які містяться в цій довідці про заробіток позивача містять неправдиві або недостовірні дані.

З урахуванням ст. 11 Кодексу адміністративного судочинства України (подалі - КАС України) суд першої інстанції задля належного захисту порушених прав позивача вийшов за межі позовних вимог та скасував рішення Лубенського ОУПФУ № 358 від 26 вересня 2017 року про відмову ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії відповідно до довідки ВАТ «Хорольське автотранспорте підприємство 15346» від 14 лютого 2012 року.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач Лубенське ОУПФУ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, незаконність і необґрунтованість висновків суду, просить скасувати рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2018 року, та прийняти нове про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Скаржник зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. Втім, невід`ємною складовою підстав та порядку перерахування пенсії є беззаперечне підтвердження відомостей, що містяться в довідці відповідними первинними документами бухгалтерського обліку про тривалість робочого дня та місце її виконання. Перерахунок пенсії не може проводитись на припущеннях чи даних, які не відповідають первинним бухгалтерським документам.

Пенсійний орган зазначає, що довідка про заробітну плату № 15 від 14 лютого 2012 року, видана ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346» за період виконання робіт в зоні відчуження з 01 липня 1986 року по 31 серпня 1986 року видана безпідставно та заробітна плата розрахована з порушенням норм законодавства.

Так, безпідставно проведено розрахунок заробітку з застосуванням зони небезпеки 3 (кратність 4), в той час як відсутні первинні документи, які б підтверджували роботу ОСОБА_1 в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Архівна довідка від 28 березня 2012 року № 71944, видана галузевим Державним архівом Міністерства оборони України, не містить інформації щодо виконання ОСОБА_1 робіт в конкретній зоні небезпеки зони відчуження. Інформація про виконання робіт особовим складом військової частини в зоні № 3 не дає підстав для застосування зони небезпеки до конкретної особи, так як згідно законодавства підставою для перерахунку заробітку з застосуванням кратності є підтвердження первинними документами безпосередньої участі особи в роботах по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в конкретній зоні небезпеки.

Обчислення заробітку проведено на підставі різних законодавчих актів, що застосовувалися в різні періоди для обчислення заробітку за роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Так з моменту аварії оплата праці для працюючих в зоні відчуження регулювалась постановою ЦК КПРС, Президії Верховної ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156, тобто проводилася за підвищеними до 100 процентів тарифними ставками (посадовими окладами) незалежно від населеного пункту.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 було доручено установити зони небезпеки, де оплата праці працівників підприємств, установ і організацій, розташованих в межах 30-кілометрової зони, розділеної на III, II, І зону небезпеки, проводиться відповідно у 5-, 4-, 3- кратному розмірі тарифних ставок (посадових окладів).

Оплата праці робітників і службовців, відряджених в зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, проводилась згідно абзацу 4 підпункту 1 пункту 1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207-7 у відповідних зонах небезпеки в 4-, 3- і 2-кратному розмірах (із врахуванням 100% тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігалася заробітна плата, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Таким чином, після прийняття розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 робота працівників оплачувалась в кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів.

Отже, вказані нормативно-правові акти не застосовуються одночасно оскільки розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964 до визначення зон небезпеки на території зони відчуження вводить нові умови праці, замість попередніх, встановлених постановою від 07 травня 1986 № 524-156. Тому для обчислення заробітку із годинної тарифної ставки, підвищеної на 100 відсотків, як це проведено підприємством, підстави відсутні.

За наведених обставин, скаржник вважає, що Лубенським ОУПФУ правомірно прийнято рішення від 26 вересня 2017 року № 358 про відмову в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про заробітну плату від 14 лютого 2012 року № 15, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346».

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 зазначає, що пропрацював у зоні відчуження менше 12 місяців підряд, таким чином його пенсія має обраховуватися на підставі означеної довідки, виходячи із заробітної плати за повні календарні місяці роботи підряд у зоні відчуження, а саме за липень та серпень 1986 року.

Вказує, що розрахунок заробітної плати (грошового забезпечення) правомірно проводився згідно постанови Ради Міністрів УРСР 10 червня 1986 року № 207-7 та постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210, на підставі первинних документів, які до цього часу збереглися на підприємстві.

На наведених обставин вважає апеляційну скаргу пенсійного органу поданою з надуманих мотивів, що не відповідають обставинам справи.

За приписами статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (частина перша статті 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина друга статті 308).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо дотримання правильності застосування судом норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення відповідно до положень п. 1, п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підлягає скасуванню, з наступних підстав.

Статтею 15 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України від 28 лютого 1991 року № 796-ХІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (подалі - Закон № 796-ХІ в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ч. 1 ст. 54 Закону № 796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження у 1986 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно з законодавством.

Механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону № 796-XII визначений Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 43 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; подалі Закон № 1058-ІV) перерахунок пенсій за віком, по інвалідності, в разі втрати годувальника, за вислугу років, призначених до набрання чинності цим Законом, здійснюється за нормами цього Закону на підставі документів про вік, страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час перерахунку в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло раніше, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону № 1058-IV).

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 1058-ІV врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі Порядок № 22-1 в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин),

Відповідно до п. 1.5 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1 заява < > про перерахунок пенсії < > подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії < >.

Днем звернення за < > перерахунком пенсії < > вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (п. 1.7 розділу І «Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії» Порядку № 22-1).

Відповідно до п. 4.1 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання < > про перерахунок пенсії при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Заяви про перерахунок пенсії < > приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про < > перерахунок пенсії реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для < > перерахунку пенсії < > орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо < > перерахунку пенсії < > (п. 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1).

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 є ліквідатором наслідків аварії на ЧАЕС 1-ї категорії, має ІІ групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безстроково, отримує пенсію по інвалідності через Лубенське ОУПФУ /а.с. 9, 10/.

17 липня 2017 року позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії по інвалідності відповідно до довідки про заробітну плату від 14 лютого 2012 року № 15, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346».

26 вересня 2017 року заступником начальника Лубенського ОУПФУ підписано рішення пенсійного органу № 358 про відмову позивачу ОСОБА_1 у здійсненні такого перерахунку /а.с. 18/.

Частиною 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 12 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, у період до перетворення Пенсійного фонду України в неприбуткову самоврядну організацію (ст. 58 цього Закону) він функціонує як центральний орган виконавчої влади на підставі норм цього Закону та Положення про Пенсійний фонду України, яке затверджує Кабінет Міністрів України.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 63 Закону № 1058-IV, п.п. 1 п. 10 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 41/26486, начальник управління керує діяльністю управління, персонально відповідає за виконання покладених на управління завдань. Таким чином від імені територіального органу Пенсійного фонду приймає рішення його начальник.

Згідно п. 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1 Порядку рішення органу про < > перерахунок пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління.

Таким чином, дана норма регламентує порядок підписання рішень пенсійного органу < > перерахунок пенсії.

На підтвердження повноважень заступника начальника пенсійного органу на прийняття та підписання рішення від 26 вересня 2017 року про відмову позивачу ОСОБА_1 про відмову у перерахунку пенсії відповідачем надано наказу Лубенського ОУПФУ від 30 травня 2017 року № 136 «Про розподіл обов`язків між першим заступником та заступником начальника Лубенського ОУПФУ», згідно якого, заступник начальника управління спрямовує та координує роботу щодо організації призначення та перерахунків усіх видів пенсій; здійснює координацію діяльності відділів обслуговування громадян і з питань призначення та перерахунку пенсій щодо правильного застосування законодавства про пенсії; здійснює в межах повноважень розглядь звернень та заяв громадян; підписує листи, запити, супровідні документи, інші документи, а також доручення в межах своїх повноважень (за виключенням документів, право підпису яких належить до повноважень начальника управління) /а.с. 72-74/,

Колегія суддів надає критичну оцінку визначеному в цьому наказі положенню щодо повноважень заступника начальника Лубенського ОУПФУ на прийняття рішень про відмову в перерахунку пенсії, оскільки таке визначення прямо суперечить положенням п. 4.3 розділу ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку № 22-1.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що прийняття рішення начальником управління в межах спірних відносин є способом реалізації владних повноважень пенсійного органу в розумінні вищенаведених положень, а таке рішення відповідач не приймав.

Згідно з положеннями частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Керуючись ч. 2 ст. 9 КАС України, з огляду на приписи п. 4 ч. 5 ст. 160, п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України, оскільки це необхідно для повного захисту прав позивача, колегія суддів вважає за можливе вийти за межі позовних вимог ОСОБА_1 , та прийняти рішення про зобов`язання Лубенське ОУПФУ повторно розглянути заяву позивача про перерахунок пенсії від 17 липня 2017 року, оскільки зазначене рішення пенсійного органу не відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України.

Здійснюючи свою діяльність на основі законодавства, пенсійні органи послуговуються тими формами, які визначає законодавець. Дискреційні повноваження відповідача, як встановлене право вибору варіанта рішення, в даному випадку про перерахунок пенсії або про відмову в перерахунку пенсії, визначені Законом № 1058-IV, зокрема ч. 5 ст. 45 № 1058-IV.

Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Лубенське ОУПФУ перерахувати та сплачувати йому пенсію відповідно до довідки № 15 від 14 лютого 2012 року із заробітної плати 2691,24 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 1986 року по 31 серпня 1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17 липня 2017 року, з урахуванням сплаченого, оскільки прийняття такого рішення або прийняття рішення про відмову в перерахунку пенсії Законом № 1058-IV віднесено до компетенції пенсійних органів.

Оскільки зазначені обставини залишені судом поза увагою та цим обставинам не надана належна правова оцінка, колегія суддів скасовує рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2018 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання пенсійний орган перерахувати та сплачувати йому пенсію відповідно до довідки № 15 від 14 лютого 2012 року із заробітної плати 2691,24 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 2986 року по 31 серпня 1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17 липня 2017 року, з урахуванням сплаченого, - з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги позивача, та відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КАС України зобов`язати відповідача повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 17 липня 2017 року.

Інші доводи та заперечення сторін на висновки колегії суддів не впливають.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині < > є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справами та неправильне застосування норм матеріального права (пункти перший і четвертий частини першої статті 317 КАС України).

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись статтями 292, 293, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області задовольнити частково.

Рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2018 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Лубенського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області перерахувати та сплачувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт сері НОМЕР_3 , виданий 21 березня 2000 року Лубенським МРВ УМВС України в Полтавській області, пенсію відповідно до довідки № 15 від 14 лютого 2012 року із заробітної плати 2691,24 крб. за період роботи по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 01 липня 2986 року по 31 серпня 1986 року, виданої ВАТ «Хорольське автотранспортне підприємство 15346», починаючи з 17 липня 2017 року, з урахуванням сплаченого, - з прийняттям нового судового рішення про відмову у задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_1 .

Зобов`язати Лубенське об`єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 17 липня 2017 року про перерахунок пенсії.

В іншій частині рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 02 березня 2018 року, - залишити без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Постанова у повному обсязі буде складена і підписана 01 червня 2018 року.