Справа № 361/6048/17
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2018-03-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

справа № 361/6048/17
провадження № 2-а/361/73/18
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2018 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1,
за участю секретарів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив зобовязати відповідача ОСОБА_5 соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області (далі ОСОБА_5 СЗН) донарахувати та виплатити йому компенсацію за невикористану санаторно-курортну путівку в розмірі 3607,50 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що він як інвалід війни ІІІ групи має право одержання один раз на два роки замість невикористаної путівки на санаторно-курортне лікування грошової компенсації в розмірі 75 процентів середньої вартості такої путівки.

У п. 1 наказу Міністерства соціальної політики України від 06 квітня 2017 року № 575 визначено, що вартість путівки у 2017 році становить 5250 грн., проте ОСОБА_5 СЗН нараховано і виплачено лише 330 грн., замість належних йому 3937,50 грн. (5250 грн. х 75 %), недонарахована та недоплачена сума складає 3607,50 грн. (3937,50 грн. 330 грн.). На його усне звернення ОСОБА_5 СЗН повідомило його, що розмір грошової компенсації вартості путівки визначений на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2017 року № 475, що, на думку позивача, суперечить постанові Кабінету Міністрів України.

Позивач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_5 СЗН у судове засідання не зявилося, подало до суду заперечення на позов, у яких зазначало, що грошова компенсація позивачу замість невикористаної ним санаторно-курортної путівки виплачена у визначеному законодавством розмірі в сумі 330 грн. на підставі наказу Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2017 року № 475, яким середню вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість невикористаної санаторно-курортної путівки установлено в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік, у сумі 440 грн. Враховуючи наведене, 25 серпня 2017 року ОСОБА_4 як інваліду війни ІІІ групи виплачено компенсацію за невикористану ним санаторно-курортну путівку у передбаченому чинним законодавством України розмірі в сумі 330 грн. (440 грн. х 75 %), тому правові підстави для донарахування і виплати позивачу компенсації за невикористану путівку в сумі 3607,50 грн. відсутні. Просило суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 є інвалідом війни ІІІ групи, що підтверджується посвідченням серії Б № 526575, виданим 07 квітня 2004 року, має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни.

У преамбулі до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII) закріплено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 13 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту (у редакції, чинній на час виникнення правовідносин) інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надається безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад.

Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.

За бажанням інвалідів замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію: інваліди війни I-II груп у розмірі середньої вартості путівки, інваліди війни III групи у розмірі 75 процентів середньої вартості путівки. Грошова компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.

Порядок забезпечення санаторно-курортними путівками деяких категорій громадян структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 187 (далі Порядок № 187).

У п. 19 цього Порядку № 187 передбачено, що грошова компенсація замість санаторно-курортної путівки для інвалідів війни та інвалідів, зазначених у статті 6-2 Закону України Про жертви нацистських переслідувань, і компенсація вартості самостійного санаторно-курортного лікування учасникам бойових дій, учасникам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, та особам, зазначеним у статтях 6-1, 6-3 і 6-4 Закону України Про жертви нацистських переслідувань, виплачується в порядку і розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 785.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2004 року № 785 затверджено Порядок виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян (далі Порядок № 785). Цей Порядок визначає механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки (далі грошова компенсація) та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбачених Законами України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, Про жертви нацистських переслідувань та Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні (п. 1 цього Порядку).

Із наведеного видно, що законодавством передбачено два види грошової компенсації інвалідам війни: 1) компенсацію замість санаторно-курортної путівки; 2) компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного лікування.

Згідно із п. 2 Порядку № 785 грошова компенсація виплачується інвалідам війни та інвалідам, зазначеним у статті 6-2 Закону України Про жертви нацистських переслідувань, за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань. Грошова компенсація виплачується у таких розмірах: інвалідам I і II групи 100 відсотків середньої вартості путівки; інвалідам III групи 75 відсотків середньої вартості путівки.

Відповідно до п. 6 Порядку № 785 грошова компенсація виплачується особам через два роки після звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної санаторно-курортної путівки (абз. 1).

Право на компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного лікування настає з дня звернення із заявою про її виплату один раз на два роки (з урахуванням року проходження самостійного санаторно-курортного лікування) (абз. 3 п. 6 Порядку № 785).

Отже, право на отримання грошової компенсації вартості санаторно-курортної путівки виникає в інваліда війни за наявності наступних умов: 1) неодержання протягом двох років безоплатної санаторно-курортної путівки, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань; 2) звернення із відповідною заявою з доданням до неї необхідних документів.

За змістом п. 7 Порядку № 785 середню вартість санаторно-курортної путівки визначає Мінсоцполітики за поданням Фонду соціального захисту інвалідів та погодженням з Мінфіном щороку в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України про Державний бюджет на поточний рік.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2017 року № 475 Про встановлення середньої вартості санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування відповідно до п. 7 Порядку № 785 установлено середню вартість санаторно-курортної путівки для виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки та вартості самостійного санаторно-курортного лікування в межах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік, у сумі 440 грн.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 06 квітня 2017 року № 575 Про встановлення граничної вартості путівки (ліжко-дня) у 2017 році відповідно до п. 17 Порядку № 187 установлено граничну вартість путівки (ліжко-дня) за надання послуг із санаторно-курортного лікування деяким пільговим категоріям громадян, а саме інвалідам війни з числа постраждалих учасників антитерористичної операції, інвалідам загального захворювання та з дитинства 5250 (291,7) грн. без податку на додану вартість.

21 вересня 2015 року позивач ОСОБА_4 як інвалід війни ІІІ групи, який відповідно до п. 13 Закону № 3551-XII та п. 2 Порядку № 785 має право на одержання грошової компенсації за невикористану санаторно-курортну путівку в розмірі 75 процентів середньої вартості путівки, звернувся до відповідача ОСОБА_5 СЗН із заявою про виплату грошової компенсації замість невикористаної ним санаторно-курортної путівки.

25 серпня 2017 року ОСОБА_4 за його заявою ОСОБА_5 СЗН виплачено грошову компенсацію за невикористану протягом двох років санаторно-курортну путівку в сумі 330 грн., що становить 75 процентів середньої вартості путівки (440 грн.), установленої наказом Міністерства соціальної політики України від 27 березня 2017 року № 475, умежах обсягу бюджетних коштів, виділених відповідно до Закону України Про Державний бюджет України на 2017 рік.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, субєкт владних повноважень зобовязаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 СЗН у 2017 році грошову компенсацію за невикористану санаторно-курортну путівку в сумі 330 грн. ОСОБА_4 було виплачено в установленому законодавством розмірі, дії відповідача щодо виплати позивачу саме такої суми грошової компенсації є правомірними, тому позов ОСОБА_4 про зобовязання ОСОБА_5 СЗН доплатити грошову компенсацію за невикористану ним санаторно-курортну путівку в сумі 3607,50 грн. задоволенню не підлягає.

Доводи ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 СЗН при розрахунку грошової компенсації за невикористану ним санаторно-курортну путівку повинно було керуватися іншим наказом Міністерства соціальної політики України від 06 квітня 2017 року № 575, яким вартість путівки визначено в сумі 5250 грн., а не наказом від 27 березня 2017 року № 475, яким вартість путівки установлено в сумі 440 грн., є необґрунтованими, оскільки наказом Міністерства соціальної політики України від 06 квітня 2017 року № 575 відповідно до п. 17 Порядку № 187 у розмірі 5250 грн. установлена гранична вартість путівки (ліжко-дня) за надання послуг із санаторно-курортного лікування деяким пільговим категоріям громадян, а саме інвалідам війни з числа постраждалих учасників антитерористичної операції, інвалідам загального захворювання та з дитинства.

Позивач ОСОБА_4 послуг із санаторно-курортного лікування не отримував, тому права на одержання грошової компенсації вартості санаторно-курортної путівки виходячи із суми граничної вартості путівки (ліжко-дня) він не має.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 246 КАС України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 соціального захисту населення Броварської районної державної адміністрації Київської області про зобовязання субєкта владних повноважень вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Учасники справи, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, мають право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дутчак І. М.