Справа № 727/4430/18
Суддя: Чебан В. М.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 727/4430/18
Провадження № 2-а/727/127/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Чебан В.М.,

при секретарі Меренчук Р.Ю.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом про скасування постанови до відповідача Інспектора роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про скасування постанови.

Посилається на те, що 20 квітня 2018 року інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у Івано-Франківській області ОСОБА_2 було винесено постанову серії БР №453497 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП на накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. Відповідно до змісту даної постанови, ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом, порушив вимогу дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», здійснивши обїзд у зустрічному напрямку, порушивши вимоги пункту 8.4.г. ПДР України.

Позивач вважає дану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню з огляду на наступне. Зокрема, інспектором поліції не було враховано пояснень водія з приводу інкримінованого йому правопорушення, інспектор відмовився надавати водію будь-які докази, які б вказували на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не додав до постанови будь-яких фактичних даних, які б підтвердили наявність події та складу адміністративного правопорушення. Стверджує, що жодної підготовки до розгляду справи не було, йому не були оголошені його права, не були досліджені докази по справі, не були заслухані особи, які беруть участь в розгляді справи та не вирішені клопотання вказаних осіб.

Вказує на те, що інспектор патрульної поліції позбавлений права притягати водія до адміністративної відповідальності без відповідних доказів та зясування всіх обставин справи. Водій транспортного засобу має право знайомитись з доказами, які вказують на вчинене правопорушення, а у разі відмови поліцейського від надання таких доказів, то вважає, що згідно вимог ст.62 Конституції України такого доказу не існує.

Позивач звертає увагу суду на те, що інспектором поліції не було доведено законність винесеної ним постанови, жодних доказів фото- та відео фіксації вчиненого правопорушення інспектором поліції також надано не було. З огляду на викладене, позивач вважає, що в його діях відсутні подія та склад адміністративного правопорушення. Стверджує, що у відповідача не було законної підстави для зупинки транспортного засобу, яким керував позивач; відповідач незаконно розглянув справу та виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення; відповідач інспектор поліції ОСОБА_2 позбавив позивача можливості скористатись в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст.268 КУпАП; відповідачем були проігноровані вимоги щодо процедури розгляду справи, встановлені ст.278 та ст.279 КУпАП.

На основі викладеного, позивач просить суд визнати дії службової особи інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ, ОСОБА_2 про притягнення позивача, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності протиправними; скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №453497 від 20 квітня 2018 року інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ, ОСОБА_2, про притягнення позивача, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обємі, просив суд задовольнити позов. Вказав, що перед виїздом на круг він пропустив автомобіль, який їхав зліва та поїхав по кругу за тим авто. Ніхто його не наздоганяв, поліцейський автомобіль стояв на протилежному узбіччі та не рухався. Поліцейський зупинив автомобіль позивача за допомогою жезла та вказав на порушення вимог ПДР України позивачем, однак будь-які докази порушення надати відмовився. Він не відмовлявся підписувати будь-які документи, а також не зрозумів, що на нього все ж таки вирішили скласти постанову. Вважав, що інспектором поліції незаконно було винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач в судове засідання не зявився, однак від представника УПП в Івано-Франківській області до суду надійшов відзив на позов, згідно якого вказують, що інспектор поліції ОСОБА_2 діяв у рамках Закону, виніс законну постанову, а тому просять суд відмовити в задоволенні позову. Вказують на те, що інспектор поліції діяв в рамках Закону, законно зупинив транспортний засіб, яким керував позивач, оскільки той порушив вимоги Правил дорожнього руху України. Після зупинки транспортного засобу позивач на законну вимог поліцейського надав усі необхідні документи та після оголошення інспектором поліції про початок розгляду справи позивачу було розяснено усі його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Встановивши наявність в діях водія порушення вимог ПДР України після розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було винесено законну та обґрунтовану постанову та застосовано до позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Вказують, що підстави для скасування постанови інспектора поліції відсутні, а тому просять відмовити в задоволенні позову та розглянути справу у відсутність позивача та його представника.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що вказаного у постанові дня, 20.04.2018 року, позивач керував автомобілем дуже акуратно, інших автомобілів не було, перешкод для руху інших транспортних засобів позивач не створював. Він виїхав на напівкруг, проїхав його та попрямував прямо по дорозі. Ствердила, що за 100-200 метрів після проїзду напівкруга їх автомобіль зупинили поліцейські. Вказали на ніби-то порушення правил дорожнього руху під час проїзду кругу, однак жодних доказів порушення не надали. Відеофіксації не надали. Позивач з інкримінованим йому порушенням на місці не погодився. Постанову у справі про адміністративне правопорушення позивачу не оголошували. Вони навіть не зрозуміли, що буде складена постанова. Позивач не відмовлявся підписувати будь-які документи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, вважає що адміністративний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що згідно постанови про адміністративне правопорушення серії БР №453497 від 20.04.2018 року, винесеної інспектором роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області лейтенантом поліції ОСОБА_2, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с.6). З вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 20 квітня 2018 року о 16:30 год. керуючи транспортним засобом марки «Hyundai Accent» д.н.з. НОМЕР_1 в Коломийському районі с.Корнич автодорога Н-10, порушив вимогу дорожнього знаку 4.10 «Круговий рух», здійснивши обїзд у зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.8.4.г. Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно зі ст. 9 КпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 33 КпАП України, передбачено, що стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим кодексом та іншими законами України.

Згідно ст. 280 КпАП України, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Частиною 1 ст. 268 КУпАП України, передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається у присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Частиною 1 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Згідно п.8.1 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п.8.4 Правил дорожнього руху України заборонні знаки запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Пунктом 8.4 «г» ПДР України встановлено, що наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Дорожній знак 4.10 «Круговий рух» відноситься до категорії наказових знаків та вимагає об'їзду клумби (центрального острівця) в напрямку, показаному стрілками на перехресті з круговим рухом згідно з пунктом 4 розділу 33 цих Правил.

Разом з тим, доказів, які б однозначно свідчили про вину ОСОБА_1 в порушенні зазначених вимог Правил дорожнього руху України суду не надано.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

В той же час, відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні позивач суду пояснив, що під час керування транспортним засобом він не виїжджав на смугу зустрічного руху та заїхав на круг і належним чином виїхав з нього. Також, вказані твердження позивача в судовому засіданні були підтверджені поясненнями свідка ОСОБА_4

При цьому, відповідачем на підтвердження правомірності винесення оскаржуваної постанови суду не було надано жодних доказів правомірності винесення постанови. В тому числі, суду не було надано відеозапис з нагрудних бодікамер поліцейських на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1, не надано суду жодних інших доказів на підтвердження обставин, вказаних у постанові. Тобто, відповідачем, як посадовою особою суб'єкта владних повноважень рішення якого оскаржується, до суду не було надано жодних доказів на підтвердження вчинення позивачем інкримінованого йому адміністративного правопорушення.

Таким чином, не доведеним є факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що відповідачем у встановленому порядку не доведено обґрунтованості прийняття оскаржуваної постанови з урахуванням усіх обставин, що мають значення для її прийняття, що є підставою для її скасування.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно приписів ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягається до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Суд при цьому зазначає, що, з урахуванням Конституційних принципів законності та індивідуалізації відповідальності, обов'язковою передумовою накладення на особу адміністративного стягнення є точний виклад обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення, прямо передбаченого законодавством. Притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях є неприпустимим.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що під час винесення оспорюваної постанови, інспектором поліції не зібрано достатніх достовірних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не долучено інших відомостей необхідних для вирішення справи, передбачених ст. 268 КУпАП України.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасування, суд вважає, що згідно приписів вищенаведеної норми, виникає необхідність закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відносно ОСОБА_1

Що стосується вимог позивача про визнання протиправними дій інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ, ОСОБА_2 про притягнення позивача, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності протиправними, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною ч.1 ст.283 КУпАП, передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Отже, здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху України його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мереж є компетенцією поліції (посадової особи поліції).

За наведених обставин вимоги позову про визнання дій службової особи інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ, ОСОБА_2 про притягнення позивача, ОСОБА_1, до адміністративної відповідальності протиправними - до задоволення не підлягають.

За наведених обставин, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП підлягає скасуванню, а позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 77, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Інспектора роти №2 батальйону УПП в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про скасування постанови задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №453497 від 20 квітня 2018 року інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м.Івано-Франківськ, ОСОБА_2, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відносно ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга може бути подана до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами які не були присутні при проголошенні рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: