Справа № 821/476/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/476/18
14 год. 40 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Херсонській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від 31.10.2016 № та 5.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем на підставі необґрунтованих висновків акту перевірки №705/21-3-13-05/НОМЕР_1 від 16.09.2016р. щодо отримання позивачем додаткового блага за результатами прощення боргу винесені податкові повідомлення-рішення від 31.10.2016р. №, яким збільшено податкове зобов'язання з військового збору в сумі 1683,29 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 420,82 грн. та №, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16832,93 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4208,23 грн. Вказані податкові повідомлення-рішення позивач вважає протиправними та просить скасувати, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 02.04.2018р. провадження у справі відкрите. Розгляд справи призначено на 16.04.2018р. за правилами спрощеного позовного провадження.

16 квітня 2018р. сторони судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 11.05.2018р.

05 травня 2018р. справа прийнята до провадження судді Херсонського окружного адміністративного суду Морської Г.М. В цій же ухвалі зазначено час та дату розгляду справи, а саме: 11.05.2018р. о 10:00 год.

11 травня 2018р. сторони в судове засідання не з'явились, у зв'язку з чим розгляд справи відкладено на 29.05.2018р.

В судове засідання, призначене на 29.05.2018р. позивач не з'явився, надіславши клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов. Зокрема, відповідач зазначив, що згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб ДФС України за 2015 рік платник податків - фізична особа ОСОБА_2 отримав дохід від АТ "УкрСиббанк" у вигляді додаткового блага (ознака доходу "126") у сумі 112219,54 грн. (з яких не нараховано (не утримано) та не перераховано до бюджету податку на доходи з фізичних). Сума доходу, отриманого як додаткове благо, у розмірі 112219,54 грн. позивачем не відображена у рядку 01.07 декларації, що призвело до заниження загального річного оподатковуваного доходу та є порушенням вимог ст.. 164 ПК Укарїни. На підставі викладеного вважає, що оспорювані податкові повідомлення-рішення прийняті на піставі та відповідно до вимог чинного законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Заслухавши позицію представника відповідача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми законодавства, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що 13.03.2007р. між фізичною особою ОСОБА_3 та ПАТ "УкрСиббанк" було укладено договір №0, за яким останнім надано позивачу кредит у доларах США, а 09.11.2015р. між цими ж сторонами укладено угоду про переведення частини залишку за тілом кредиту у гривню, а саме залишок в розмірі 12069,43 дол. США було переведено у 273360,46 грн. за курсом НБУ 22,649 грн. за 1 дол.США.

12 листопада 2015р., припинено зобов'язання, визначене кредитним договором, і за рішенням кредитора позивачу прощено (анульовано) борг у сумі 4931,23 дол.США (112219,54 грн. за курсом НБУ станом на 12.11.2015р.) та відсотків 66,55 дол.США (1514,47 грн.).

Херсонською ОДПІ Головного управління ДФС у Херсонській області на підставі наказу Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 29.08.2016 року за №710 проведена документальна позапланова невиїзна перевірка фізичної особи- платника податків ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт перевірки №705/21-3-13-05/НОМЕР_1 від 16.09.2016р. Відповідно до висновків вказаного акту перевірки, позивачем порушено пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України, а саме:позивачем у 2015 р. не включена до загального річного оподатковуваного доходу і не задекларована сума доходу, отриманого як додаткове благо у розмірі 112219,54 грн., що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 16832,93 грн.; пп.1.4 п.16 прим.1 підрозд.10 розділу ХХ ПК України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2015р. у сумі 1683,29 грн.

На підставі зазначеного акту перевірки контролюючим органом прийняті податкові повідомлення-рішення від 31.10.2016р. №, яким збільшено податкове зобов'язання з військового збору в сумі 1683,29 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 420,82 грн. та №, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16832,93 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4208,23 грн.

Не погоджуючись з вказаними податковими повідомленнями-рішеннями позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірним питанням у даній справі є те, чи включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника суми отриманого ним в якості додаткового блага, зокрема, суми анульованого тіла кредиту в розмірі 112219,54 грн.

Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з наступних обставин та приписів законодавства.

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

За приписами пункту 163.1 ст. 163 ПК України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

Базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду (п. 164.1 ст.164 ПК України).

Згідно із підпунктом 14.1.54. дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді: а) процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України; б) доходів від надання резидентам або нерезидентам в оренду (користування) майна, розташованого в Україні, включаючи рухомий склад транспорту, приписаного до розташованих в Україні портів; в) доходів від продажу рухомого та нерухомого майна, доходів від відчуження корпоративних прав, цінних паперів, у тому числі акцій українських емітентів; г) доходів, отриманих у вигляді внесків та премій на страхування і перестрахування ризиків на території України; ґ) доходів страховиків - резидентів від страхування ризиків страхувальників - резидентів за межами України; д) інших доходів від діяльності, у тому числі пов'язаних з повною або частковою переуступкою прав та обов'язків за угодами про розподіл продукції на митній території України або на територіях, що перебувають під контролем контролюючих органів (у зонах митного контролю, на спеціалізованих ліцензійних митних складах тощо); е) спадщини, подарунків, виграшів, призів; є) заробітної плати, інших виплат та винагород, виплачених відповідно до умов трудового та цивільно-правового договору; ж) доходів від зайняття підприємницькою та незалежною професійною діяльністю.

Додаткові блага у розумінні податкового законодавства відносяться до доходів загалом, зокрема, ними є матеріальні та нематеріальні цінності, кошти та інші активи, які безпосередньо отримані платником податку та які збільшують загальний майновий стан цього платника і забезпечують приріст його активів у тій чи іншій формі.

Відповідно до підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, анульована позивачу сума тіла кредиту повинна бути включена позивачем до доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо (в силу абз. "д" пп.164.2.17 пп.164.2 ст.164 Податкового кодексу України), а отже і до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (в силу пп. 164.2 Податкового кодексу України).

Разом з тим, суд звертає увагу, що Законом України від 09.04.2015 №321-VІІІ "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань", який набрав чинності з 07.05.2015, було внесено зміни до Податкового кодексу України в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума прощена (анульована) кредитором, у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п.8 підрозділ 1 р.XX ПК України, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами.

Отже, з метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми, прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п.8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, слід розглядати окремо.

З вищенаведеної норми вбачається, що до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не повинна включатися сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням.

Таким чином, курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Стаття 58 Конституції України визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Рішенням Конституційного Суду України від 09.02.1999 №1-рп/99 визначено, що положення частини першої ст. 58 Конституції України про те, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, треба розуміти так, що воно стосується людини і громадянина (фізичної особи).

Суд вважає, що принцип незворотності дії закону в часі, який закріплено ст. 58 Конституції України, повинен бути застосованим в даному випадку, оскільки, спрямовується на поліпшення правового становища фізичної особи, а права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість держави.

Крім того, Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України" від 31.07.2014 № 1621-VII (далі - Закон № 1621-VII) Податковий кодекс України, а саме - розділ XX "Перехідні положення" підрозділ 10 доповнено пунктом 16-1, відповідно до якого тимчасово, з 1 січня 2015 року, встановлюється військовий збір.

Відповідно до п.п. 1.1 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України об'єктом оподаткування військовим збором є доходи визначені ст.163 ПК України.

Згідно п. 163.1 ст.163 ПК України передбачено, що об'єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

До загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку включається, зокрема дохід отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених ст.165 ПК України) (п.п.164.1.17 п.164.2 ст.164 ПК України).

Починаючи з 1 січня 2015 року об'єктом оподаткування цим збором визначено доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу (тобто, розширено базу оподаткування військовим збором).

Підпунктом 1.4 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України визначено, що нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту (а саме 1,5% від об'єкта оподаткування).

Згідно п.п. 1.5 і 1. 6 п. 16-1 підрозд. 10 розд. XX ПК України відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету є особи, визначені у ст. 171 ПК України. Платники збору зобов'язані забезпечувати виконання податкових зобов'язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Таким чином, з контексту вищенаведених норм Кодексу вбачається, що необхідною умовою для утримання податку та військового збору з доходів фізичної особи є наявність факту отримання доходів.

Враховуючи викладене, відповідно до п.8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України контролюючий орган неправомірно розрахував суму податків та штрафних санкцій на суму додаткового блага в розмірі 112219,54 грн., адже останнім не вирахувана сума курсової різниці.

Так, судом встановлено, що сума основного боргу, яка анульована (прощена) становить 4931,23 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.11.2015р. (день анулювання) становить 112219,54 грн. (4931,23*22,75=112219,54).

Ця ж сума основного боргу станом на 01.01.2014 р. за офіційним курсом НБУ (7,993 грн. за 1 дол. США) становить 39415,32 грн. (4931,23*7,99=259137,11).

Сума різниці згідно з п.8 підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, яка не вважається додатковим благом: 112219,54грн. -39415,32грн. = 72804,22 грн.

Додаткове благо: 112219,54 грн. (прощена сума боргу) - 72804,22 грн. (різниця, яка не ввжається додатовим благом) = 39415,32 грн.

Отже додатковим благом, отриманим позивачем є сума 39415,32 грн., на яку і мають нараховуватись податки.

Суд звертає увагу, що відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не надано належних доказів та пояснень щодо невикористання податковим органом положень п.8 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України при розрахунку розміру податків та нарахуванні штрафних санкцій.

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Такм чином, суд вважає що надмірне та безпідставне нарахування податкового зобов'язання та застосування неправомірної штрафної санкції фіскальним органом до позивача - підлягає захисту, як право мирно володіти майном та підлягає захисту згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу (994_535) полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів". Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом всіх статей Конвенції (995_004 ) (рішення у справах "ОСОБА_1 проти Франції" (Amuur v. France) від 25 червня 1996, Reports of Judgments and Decisions 1996-III, pp.850-51, параграф 50;"ОСОБА_4 Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece), N 25701/94, параграф 79, ECHR 2000-XII; та "Малама проти Греції" (Malama v Greece), N 43622/98, параграф 43, ECHR 2001-II).

Згідно п.110 Рішення ЄСПЛ по справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" (заява №36985/97); адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав для призначення податкових штрафів має саме податкове управління.

Згідно п.53 Рішення ЄСПЛ по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (заява №387/03); при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумними сумнівом"; тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

Згідно із п.52 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Щокін проти України" (заяви №№ 23759/03 та 37943/06), від 14 жовтня 2010року, яке набуло статусу остаточного 14 січня 2011року тлумачення та застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов'язаний переконатися в тому, що спосіб, в який тлумачиться і застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних з принципами Конвенції з точки зору тлумачення їх у світлі практики Суду (див. рішення у справі "Скордіно проти Італії" (Scordino v. Italy) (№ 1) [ВП], № 36813/97, пункти 190 та 191, ECHR 2006-V).

Згідно вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги не доведення відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, правомірності прийнятих ним податкових повідомлень-рішень суд вважає, що позов є обґрунтованим, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.10.2016р. №, яким збільшено податкове зобов'язання з військового збору в сумі 1683,29 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 420,82 грн.

Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 31.10.2016р. №, яким збільшено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 16832,93 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції в розмірі 4208,23 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Херсонської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області (73028, м. Херсон, вул. І.Кулика, 143-а ) сплачений судовий збір у сумі 705,00 грн. на ОСОБА_2 (73021, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 04 червня 2018 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 8.3.2