Справа № 473/350/18
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 473/350/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Лузан Л.В.
Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Коваля М.П.,

суддів Домусчі С.Д.,

ОСОБА_1,

за участю: секретар судового засідання Ніцевич О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області, яке прийнято 22 лютого 2018 року у складі суду: судді Лузан Л.В. в місті Вознесенськ по справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3, в якому просив: скасувати постанову серії БР № 501664 від 26.01.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП).

Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року в задоволенні заявленого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування й доведення обставин, що мають значення для справи, просить скасувати судове рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі.

Також представником позивача подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до наступних висновків.

Судом першої інстанції встановлено, що 26.01.2018 року Інспектором роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 501664, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Відповідно до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення БР № 501664 від 26.01.2018 року, ОСОБА_2, 26.01.2018 року о 13 год. 45 хв. керуючи автомобілем «МАЗ 5440А9», реєстраційний номер НОМЕР_1, разом з напівпричепом бортовим-Е, реєстраційний номер НОМЕР_2, рухаючись на 86 км автодороги Київ-Чоп, порушив п. 2.3-в (не користувався ременем безпеки) та п. 31.4.7-є (відсутній передбачений конструкцією транспортного засобу задній грязезахисний бризковик) Правил дорожнього руху України, чим скоїв правопорушення, передбачені ч.ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП.

На позивача було накладено стягнення в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн., у відповідності до вимог ст. 36 КУпАП.

Таким чином, в даному випадку позивача притягнуто до відповідальності та накладено стягнення за ч. 1 ст. 121 КУпАП порушення п. 31.4.7-є (відсутній передбачений конструкцією транспортного засобу задній грязезахисний бризковик) Правил дорожнього руху України.

Вважаючи дії відповідача щодо винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі протиправними, а постанову № 501664 такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення виходив з обґрунтованості та доведеності обставин вчинення адміністративного правопорушення, а відтак наявності підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Вирішуючи дану справу в апеляційному порядку колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п. 8 ч. 1 ст. 23 вказаного Закону встановлено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

В статті 222 КУпАП зазначається, що органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.

Частиною 4 статті 258 КУпАП регламентовано, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Крім того, у відповідності до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ наведеної Інструкції визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ цієї ж Інструкції постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV вказаної Інструкції розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.ч. 1, 5 ст. 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу, що спростовує доводи апеляційної скарги про незаконність розгляду відповідачем адміністративної справи на місці зупинки транспортного засобу.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

У відповідності до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 252 КУпАП вказує, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, обставини, викладені у постанові інспектора серії БР № 501664 від 26.01.2018 року, можуть бути підтвердженими відеозаписами з місця вчинення правопорушення, а саме зафіксованими на відео обставинами вчинення правопорушення, стану транспортного засобу, тощо, які були долучені судом першої інстанції до матеріалів справи (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, дані докази були зібрані та зафіксовані відповідачем, та на підставі них вирішувалося питання про винесення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, тому такі докази є основоположним предметом дослідження правомірності винесення постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, з аналізу даних відеозаписів слідує відображена та зафіксована відсутність вказаного в постанові № 501664 заднього бризговика, що є порушенням п. 31.4.7.е Правил Дорожнього руху України, за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП.

При цьому, із вказаних відеозаписів також вбачається, що позивач не заперечує, як ту обставину, що наведений бризговик передбачений конструкцією автомобіля, так і факт скоєння даного правопорушення, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери поліцейського (а.с. 33).

Таким чином, доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року залишити без задоволення.

Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 лютого 2018 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти № 3 Управління патрульної поліції в Житомирській області Департаменту патрульної поліції молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: М.П. Коваль

Суддя: С.Д. Домусчі

Суддя: О.О. Кравець