Справа № 425/1064/18
Суддя: Москаленко В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.05.2018 Провадження №2-а/425/63/18

Справа №425/1064/18

місто Рубіжне, Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Окрошко О.О.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

встановив:

23 квітня 2018 року позивач звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення щодо притягнення його до адміністративної відповідальності шляхом винесення 15.04.2018 постанови серії АР № 421633 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15.04.2018 відповідачем було складено постанову серії АР № 421633 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 123 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

В постанові зазначено, що 15 квітня 2018 року о 10 год. 25 хв. в місті Рубіжне на обїзній дорозі в районі КБК, водій керуючи транспортним засобом перетнув залізничну колію поза залізничним переїздом (в не встановленому місці), чим порушив п.п. 20.1 ПДР України.

Вважає, що постанова про адміністративне правопорушення не відповідає дійсним обставинам, оскільки в зазначений день він дійсно рухався на своєму автомобілі ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1, по обїзній дорозі у місті Рубіжне Луганської області, покриття якої є ґрунтовий насип, підїжджаючи до нерегульованого залізничного переїзду, на якому засоби організації дорожнього руху відсутні, як то передбачено п. 20.3 ПДР України, зупинився приблизно за 10 метрів до найближчої рейки та переконавшись, що поїзд не наближається, продовжив рух. Після перетину нерегульованого залізничного переїзду був зупинений працівниками поліції, які звинуватили його в порушенні ПДР, а саме :в тому, що він перетнув залізничну колію поза залізничним переїздом в не встановленому місці. Позивач не погодився з даним порушенням та пояснив, що при перетині залізничного переїзду врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, а також відсутність на даній ділянці дороги жодних знаків, дорожніх розміток, що забороняють рух через даний нерегульований залізничний переїзд, крім того, врахувавши всі фактори не порушував ПДР України, перешкод у здійсненні права керування іншим особам не здійснив. Але інспектор не відреагував на пояснення позивача та склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності. При розгляді справи поліцейський не розяснив йому права та обовязки, не повно зясував всі обставини справи.

Просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР

№ 421633 від 15.04.2018 про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень та справу про адміністративне правопорушення закрити (а.с. 2-4).

Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 24.04.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній адміністративній справі (а.с. 14).

02 травня 2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнає та просить суд постанову серії АР № 421633 від 15.04.2018 визнати такою, що складена з дотриманням вимог чинного законодавства, адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення (а.с. 24-28).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав аналогічні пояснення по суті позову,крім того додав,що він дійсно переїхав залізничну колію ,але на цій ділянці дороги їздять всі, тому поїхав і він,не помітивши при цьому залізничної колії .

Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмовий відзив на позовну заяву в якому зазначає, що 15 квітня 2018 року він, під час несення служби з нагляду за дорожнім рухом та охорони громадського порядку в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Луганської області, приблизно о 10 год. 25 хв., перебуваючи на обїзній дорозі в районі ПАТ «Рубіжанський картонно-тарний комбінат», помітив автомобіль НОМЕР_2, водій якого перетнув залізничну колію поза залізничним переїздом,в не встановленому місці. Після чого зазначений автомобіль було зупинено. Підійшовши до автомобіля він представився, пояснив водієві суть правопорушення, водій пояснив, що він не порушував правила перетину залізничного переїзду. Відповідачем було прийнято рішення про розгляд порушень вимог п. 20.1 ПДР України на місці вчинення правопорушення та було винесено постанову. Таким чином постанова серії АР № 421633 від 15.04.2018 складена з дотриманням вимог чинного законодавства. Просив адміністративний позов залишити без задоволення та розглянути справу без його участі (а.с. 24-28).

Представник третьої особи Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, пояснення по суті позову не надав.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Луганській області ДПП рядовим поліції ОСОБА_2 було винесено постанову серії АР № 421633 від 15.04.2018 про накладення адміністративного стягнення, відповідно до якої визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 123 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 гривень (копія постанови - а.с. 5).

З метою всебічного та об'єктивного дослідження обставин у справі судом переглянуто відеозапис подій, зроблений 15.04.2018 за допомогою службової нагрудної відеокамери на одязі поліцейських, які знаходяться в матеріалах адміністративної справи і записані на dvd-диску (а.с. 29).

За результатами перегляду відеозапису судом встановлено, що 15.04.2018 позивач керував автомобілем ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_1, здійснив переїзд залізничної колії поза залізничного переїзду в не встановленому місці, що в свою чергу є порушенням п. 20.1 ПДР України. Після зупинки, позивач не заперечував та фактично визнав, що перетнув залізничну колію в не установленому місці. Пояснив, що на даній ділянці дороги відсутні будь-які дорожні знаки, які б забороняли рух та просив поліцейського обмежитися попередженням.

Суд зазначає, що посилання позивача на те, що при перетині залізничного переїзду він врахував дорожні умови, наявність перешкод на даній ділянці дороги, інтенсивність та рівень організації дорожнього руху, а також відсутність на даній ділянці дороги знаків, дорожніх розміток, що забороняють рух через даний нерегульований залізничний переїзд та перешкод у здійсненні права керування іншим особам не доставляв, не виключає кваліфікацію скоєного діяння передбаченого ч.1 ст.123 КУпАП.

Згідно ч. 1 ст. 123 КУпАП порушення правил руху через залізничний переїзд, крім порушень, передбачених частинами другою і третьою цієї статті, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно п. 20.1 ПДР України водії транспортних засобів можуть перетинати залізничні колії лише на залізничних переїздах.

Згідно ПДР України залізничний переїзд - це перехрещення дороги із залізничними коліями на одному рівні. Про наближення до залізничного переїзду водія інформують дорожні знаки: 1.27 «Залізничний переїзд з шлагбаумом» та 1.28 «Залізничний переїзд без шлагбауму», які встановлюються за 150-300 м. за населеним пунктом та у населених пунктах на відстані 50-100 м.

З наданих позивачем фотографій вбачається, що у місці де він перетнув залізничну колію немає дорожніх знаків, які б інформували про наявність залізничного переїзду.

Відповідно до ч.2 ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Доказами в справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Встановлено, що доказом в справі згідно ст. 251 КУпАП є відеозапис порушення з нагрудних відеокамер на одязі поліцейських .

Крім того, факт порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху підтверджено наданими до суду безпосередньо позивачем фотографіями місця пригоди (а.с. 10-12) та фактично підтверджено змістом позовної заяви та поясненнями позивача у судовому засіданні.

Твердження позивача щодо відсутності в його діях порушень вимог ОСОБА_3 дорожнього руху ґрунтується виключно на невірному тлумаченні ним зазначених ОСОБА_3.

Також, посилання позивача на те, що його було позбавлено можливості скористатися своїми правами під час розгляду справи про адміністративне правопорушення є повністю необґрунтованими. З наданого відповідачем відеозапису вбачається, що позивач не заявляв будь-яких клопотань під час розгляду інспектором справи про адміністративне правопорушення, в той час як інспектор розяснив йому всі його права згідно Конституції України та КУпАП.

Отже, судом встановлено, що позивач керуючи транспортним засобом порушив п. 20.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 123 КУпАП.

За таких обставин, приймаючи до уваги, те що дотримання ПДР України є невід'ємною частиною організації процесу дорожнього руху з метою створення безпеки для інших учасників дорожнього руху, уникнення дорожньо-транспортних пригод та їх наслідків, суд приходить до переконання, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 123 КУпАП, а тому вважає за необхідне залишити оскаржуване рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

Враховуючи положення ст.139 КАС України, судові витрати, у разі прийняття судом рішення про залишення позову без задоволення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст. 5, 139, 257-263, 271, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції в Луганській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення залишити без задоволення, а постанову серії АР № 421633 від 15.04.2018 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу 340,00 гривень - залишити без змін.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду може бути оскаржено до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення апеляційною інстанцією.

Суддя В.В. Москаленко