Справа № 826/3031/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 травня 2018 року справа №826/3031/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю “АЛЬФА РЕКС” (далі по тексту – позивач, ТОВ “АЛЬФА РЕКС”)

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту – відповідач, ДПІ у Печерському районі)

про

1) визнання протиправними дій працівників ДПІ у Печерському районі;

2) зобов’язання відповідача прийняти декларацію з податку на додану вартість за звітний період грудень 2016 року з додатками

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з підстав протиправності дій відповідача щодо неприйняття податкової звітності ТОВ “АЛЬФА РЕКС” з податку на додану вартість за грудень 2016 року, оскільки вказана звітність складена у відповідності до вимог Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 березня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/3031/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову вказав про відповідність своїх дій та відсутність у позивача правових підстав на подання податкової звітності у паперовій формі.

В судовому засіданні 26 червня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснити розгляд справи у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України “Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів” від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об’єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

ТОВ “АЛЬФА РЕКС” 16 січня 2017 року подало безпосередньо до ДПІ у Печерському районі у паперовому вигляді звітну податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2016 року разом із розрахунком коригування сум податку на додану вартість до податкової декларації з податку на додану вартість (Д1) за грудень 2016 року, довідкою про суми від’ємного значення звітного (податкового) періоду, яка зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (Д2) за грудень 2016 року; розшифровками податкових зобов’язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (Д5) за грудень 2016 року.

У листі від 20 січня 2017 року №1517/10/26-55-12-07 “Про надання інформації” відповідач повідомив позивача про те, що подана податкові звітність не вважається податковою декларацією, оскільки заповнена з порушенням вимог складання податкової звітності, зазначених у статтях 46-48.3 Податкового кодексу України, а саме: невідповідність нормам та змісту відповідного податку.

Відповідач у запереченні проти позову вказав, що у позивача відсутні правові підстави на подання податкової звітності у паперовій формі, з огляду на укладення договору про визнання електронних документів від 18 березня 2016 року №180320161; такий договір свою чергу призупинений, з огляду на порушення сторонами зобов’язань згідно вказано договору, про що позивача повідомлено листом від 05 січня 2017 року про наявність спірних питань щодо електронного документообігу під час перевірки автентичності електронних документів.

Отже, спірним у даному випадку є можливість подання податкової звітності з податку на додану вартість у паперовій формі.

Відповідно до пункту 49.1 статті 49 Податкового кодексу України податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків.

Відповідно до положень пункту 49.18 статті 49 та пункту 203.1 статті 203 Податкового кодексу України для подання податкової звітності з податку на додану вартість передбачений базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному місяцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Пунктом 49.3 статті 49 Податкового кодексу України (в редакції чинній на станом на день подання позивачем податкової звітності в паперовому вигляді) передбачено, що податкова декларація подається за вибором платника податків, якщо інше не передбачено цим Кодексом, в один із таких способів: а) особисто платником податків або уповноваженою на це особою; б) надсилається поштою з повідомленням про вручення та з описом вкладення; в) засобами електронного зв’язку в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Разом з тим, згідно з пунктом 49.4 статті 49 Податкового кодексу України платники податків, що належать до великих та середніх підприємств, подають податкові декларації до контролюючого органу в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

Податкова звітність з податку на додану вартість подається в електронній формі до контролюючого органу всіма платниками цього податку з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису підзвітних осіб у порядку, визначеному законодавством.

У разі припинення договору про визнання електронних документів з підстав, визначених законом, платник податків має право до складення нового договору подавати податкову звітність у спосіб, визначений підпунктами “а” і “б” пункту 49.3 цієї статті.

Таким чином, податкова декларація з податку на додану вартість подається тільки засобами електронного зв’язку в електронній формі, крім випадку припинення договору про визнання електронних документів.

Суд встановив, що між позивачем та ДПІ у Печерському районі укладено договір про визнання електронних документів від 18 березня 2016 року №180320161.

Оскільки у справі відсутні докази, які б підтверджували, що на момент подання податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2016 року договір про визнання електронних документів був розірваний, у ТОВ “АЛЬФА РЕКС” відсутнє право подання вказаної податкової звітності у паперовому вигляді особисто.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач у даному випадку порушив визначений Податковим кодексом України порядок подання податкової декларації, а тому така податкова декларація не може бути визнана прийнятою.

Крім того, суд звертає увагу, що позивач у прохальній частині позовної заяви не наводить, які саме дії та яких саме працівників ДПІ у Печерському районі належить визнати протиправними.

За таких підстав позовні вимоги ТОВ “АЛЬФА РЕКС” про визнання протиправними дій працівників ДПІ у Печерському районі та зобов’язання прийняти декларацію з податку на додану вартість за звітний період грудень 2016 року з додатками нормативно не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб’єкта владних повноважень обов’язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем доведено правомірність своїх дій з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ТОВ “АЛЬФА РЕКС” задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Товариству з обмеженою відповідальністю “АЛЬФА РЕКС” (01042, м. Київ, вул. Академіка Філатова, буд. 10-А, оф. 3/31) відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко