Справа № 813/317/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа № 813/317/18

29 травня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючий-суддя Костецький Н.В.,

секретар судового засідання Витвицька В.П.,

за участю:

представник позивача ОСОБА_1,

представник відповідача ОСОБА_2,

відповідач ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 (вул. Шевченка, 282, с. Сновичі, Золочівський район, Львівська область, 80753) до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. Чорновола, 4, м. Львів, 79019), державного кадастрового реєстратора відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 (вул. Чорновола, 3, м. Золочів, Львівська область, 80100) про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 (далі позивач, ОСОБА_4П.) звернулася до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області, державного кадастрового реєстратора відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3, у якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 від 05.01.2018 року № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру;

- зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Шевченка, 282 в с. Сновичі Золочівського району Львівської області згідно з заявою ОСОБА_4 від 28.12.2017 року та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Шевченка, 28 у с. Сновичі Золочівського району Львівської області, розробленою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ОСОБА_3 яновичем.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.07.2017 у справі № 445/2103/15 за ОСОБА_4 визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться на вул. Шевченка, 282 в с. Сновичі Золочівського району Львівської області. 28.12.2017 позивач подала через центр надання адміністративних послуг заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру. Однак, 05.01.2018 державним кадастровим реєстратором відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області розглянуто заяву позивача про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав невідповідності поданих документів вимогам установленим Законом України Про державний земельний кадастр і Порядком введення Державного земельного кадастру. Вважає таку відмову протиправною тому звернулася до суду.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позові, просила суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області та відповідач державний кадастровий реєстратор відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 проти позову заперечили з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Зазначають, що до Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області, 28.12.2017 гр. ОСОБА_4 подано заяву на державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,15 га, яка розташована за адресою: Львівська область, Золочівський район, село Сновичі, вулиця Шевченка, 282 (реєстраційний номер заяви ЗВ-017, дата реєстрації заяви 28.12.2017). До заяви було додано документацію із землеустрою (технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), електронний документ, копію документа про присвоєння податкового номеру, копію документа, що посвідчує особу. Державним кадастровим реєстратором Відділу ОСОБА_3 розглянуто подані на державну реєстрацію земельної ділянки документи. За результатами розгляду даної заяви позивачу відмовлено в реєстрації земельної ділянки рішенням № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 05.01.2018. Підстава відмови обґрунтовувалась тим, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) виготовлена з недотриманням вимог земельного законодавства, а саме в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою відсутні підписи користувача/власника суміжної земельної ділянки та представника сільської ради. Поруч з цим, відповідно до рішення № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 05.01.2018 позивачу рекомендовано привести акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками у відповідність до додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за № 391/17686 (далі - Інструкція).

У судовому засіданні представник відповідача-1 проти позову заперечила, надала пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та просила у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні відповідач-2 проти позову заперечила, надала пояснення аналогічні викладеним у письмових відзиві на позовну заяву та просила у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача - 1, відповідача - 2, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі факти, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 18.07.2017 у справі № 445/2103/15-ц за ОСОБА_4 визнано в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_7, належне їй на праві власності згідно рішення виконавчого комітету Сновицької сільської ради народних депутатів від 30.12.1993 № 25 та запису в земельно-кадастровій і погосподарській книгах Сновицької сільської ради, а саме, на земельну ділянку площею 0,15 га, цільове призначення якої - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться на вул. Шевченка, 282 в с. Сновичі Золочівського району Львівської області.

За замовленням ОСОБА_4 фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Шевченка, 282 у с. Сновичі Золочівського району Львівської області.

ОСОБА_4 28.12.2017 звернулася до відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області із заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Державним кадастровим реєстратором відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області розглянуто заяву про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру від 28.12.2017 (реєстраційний № ЗВ-017) разом з доданими до неї документами та відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру прийнято рішення від 05.01.2018 № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, з підстав:

- невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України Про Державний земельний кадастр і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою відсутні підписи користувача/власника суміжної земельної ділянки та представника сільської ради;

- невідповідності електронного документа установленим вимогам, а саме: ХSD Схема Наявні зауваження щодо валідності електронного документу.

Рекомендовано привести акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками у відповідність до додатку 2 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками затвердженої Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів 18.05.2010 № 376 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 № 391/17686 "Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками".

Вважаючи рішення державного кадастрового реєстратора протиправним, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюється Законом України Про Державний земельний кадастр від 07.07.2011 № 3613-VI.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Про Державний земельний кадастр державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами; державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Частиною 5 ст. 5 Закону України Про Державний земельний кадастр встановлено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями здійснюється виключно на підставі та відповідно до цього Закону. Забороняється вимагати для внесення відомостей до Державного земельного кадастру та користування такими відомостями надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених цим Законом.

Згідно з ст. 9 Закону України "Про Державний земельний кадастр" внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України "Про Державний земельний кадастр" відомості про об'єкти Державного земельного кадастру під час внесення їх до Державного земельного кадастру мають відповідати існуючим характеристикам об'єктів у натурі (на місцевості), визначеним з точністю відповідно до державних стандартів, норм та правил, технічних регламентів.

Постановою Кабінету ОСОБА_8 України від 17.10.2012 № 1051 затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру (далі - Порядок № 1051, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), який визначає процедуру та вимоги щодо ведення Державного земельного кадастру.

Так, згідно п. 3 - 5 цього Порядку Державний земельний кадастр ведеться на електронних та паперових носіях. Ведення Державного земельного кадастру здійснює Держгеокадастр та його територіальні органи. Держателем Державного земельного кадастру є Держгеокадастр. До складу Держгеокадастру та його територіальних органів входять державні кадастрові реєстратори, які здійснюють внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей в межах повноважень, визначених Законом України "Про Державний земельний кадастр" та цим Порядком. Державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, а також відмову у внесенні або наданні відомостей.

Приписами п. 10 та 12 Порядку № 1051 встановлено, що відомостями Державного земельного кадастру є всі відомості, які підлягають внесенню до нього згідно з цим Порядком та у порядку інформаційної взаємодії з іншими кадастрами та інформаційними системами, а також відомості, одержані внаслідок їх оброблення, систематизації та узагальнення. Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об'єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом.

Перелік відомостей, що включається до Державного земельного кадастру визначено у п. 24 Порядку № 1051.

Згідно п. 110 Порядку № 1051 для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.

Пунктом 111 Порядку № 1051 встановлено, що Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє: 1) відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку; 2) електронний документ відповідно до пункту 74 цього Порядку.

За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій:

1) здійснює державну реєстрацію земельної ділянки:

- за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоює кадастровий номер земельній ділянці;

- відкриває Поземельну книгу та вносить відомості до неї (крім відомостей про затвердження документації із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки, а також про власників, користувачів земельної ділянки);

- робить позначку про проведення перевірки електронного документа та внесення відомостей до Державного земельного кадастру відповідно до підпункту 2 пункту 75 цього Порядку;

- надає за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру відомості, зазначені у підпункті 1 пункту 197 цього Порядку, відповідним органам державної влади, органам місцевого самоврядування;

2) приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі:

- невідповідності поданих документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, вимогам, зазначеним у підпунктах 1 і 2 цього пункту;

- розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини;

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, зазначених у пункті 110 цього Порядку, не в повному обсязі.

Приписами п. 67 Порядку № 1051 визначено, що внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру здійснюється виключно на підставі та відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

Забороняється вимагати для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру надання документів та здійснення дій, прямо не передбачених Законом України "Про Державний земельний кадастр".

Документи, які є підставою для внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, мають відповідати таким вимогам: текст документів має бути написаний розбірливо; документи не мають містити підчищення або дописки, закреслені слова чи інші не обумовлені в них виправлення, орфографічні та арифметичні помилки, бути заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст; документи мають відповідати вимогам Закону України "Про Державний земельний кадастр" та цього Порядку.

З аналізу наведених норм, суд приходить до висновку, що Законом № 3613-VI1 та Порядком № 1051 чітко визначено підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Крім того, суд звертає увагу, що основним документом для реєстрації земельної ділянки є погоджена відповідно до законодавства документація із землеустрою.

Судом встановлено, що позивачем подано повний пакет документів, зокрема технічнічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки внатурі (на місцевості) гр. ОСОБА_4

Згідно оскарженого рішення, підставою для його прийняття була невідповідність поданих документів вимогам, установленим Законом України Про Державний земельний кадастр і Порядком ведення Державного земельного кадастру, а саме: в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою відсутні підписи користувача/власника суміжної земельної ділянки та представника сільської ради.

При цьому, суд зазначає, що встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів, як передбачено положеннями статті 55 Закону України "Про землеустрій".

Встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Документація із землеустрою щодо встановлення меж житлової та громадської забудови розробляється у складі генерального плану населеного пункту, проектів розподілу територій і є основою для встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Відповідно до пункту 1 статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Частиною 1 статті 198 Земельного кодексу України встановлено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок.

Згідно ч. 1, пункту "б" ч. 2 статті 198 Земельного кодексу України, кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають в себе, в тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до п. 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками від 18.05.2010 № 376 встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Пунктом 2.3 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками передбачено, що комплекс робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: підготовчі роботи, топографо-геодезичні, картографічні роботи та роботи із землеустрою, камеральні роботи, складання і оформлення матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а також встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками (додаток 2).

В свою чергу, додатком № 2 до Інструкції встановлено форму акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, яка передбачає присутність власників/користувачів суміжних земельних ділянок під час його складення та надання ними відповідного погодження.

Акт передбачає погодження меж із суміжниками у формі заявлення власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок відсутності претензій до існуючих меж, що має стверджуватися їх підписами в кінці акту.

Судом встановлено, що в акті передачіпередачі межових знаків на зберігання від 09.11.2017 відсутні підписи користувача суміжної земельної ділянки ОСОБА_9 та представника сільської ради ОСОБА_10, натомість містить підписи власників/користувачів суміжних земельних ділянок, зокрема підпис ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13

Відповідно до пункту 3.12 Інструкції № 376 повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Таким чином, власники суміжних земельних ділянок мають бути повідомленні про дату, час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельних ділянок за п'ять робочих днів листом або за допомогою інших засобів зв'язку.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_4 скерувала ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 лист-повідомлення про те, що 09.11.2017 об 11:00 год. землевпорядною фірмою буде проводитись показ та встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0, 15 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Шевченка, 282 у с. Сновичі Золочівського району Львівської області відповідно до розробленої документації із землеустрою.

Крім того, варто зазначити, що не підписання ОСОБА_9 акту про прийомку-передачу межових знаків на зберігання від 09.11.2017 не свідчить про те, що під час виготовлення технічної документації було порушено вимоги статті 198 Земельного кодексу України, яка встановлює, що складовою кадастрових зйомок є, зокрема, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами.

Відповідно до акту про прийомку-передачу межових знаків на зберігання від 09.11.2017 власниками користувачами суміжних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

У даному випадку не можна стверджувати, що погодження меж не відбулось, оскільки у відповідності до акту про прийомку-передачу межових знаків на зберігання ОСОБА_9 був присутній під час складання акту, від підпису відмовився, проте жодних заперечень не навів.

Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача, на те, що у зв'язку з відмовою суміжного землекористувача підписувати акт про прийомку-передачу межових знаків на зберігання наявний земельний спір, оскільки станом на момент звернення позивача до відповідача з заявою, у ОСОБА_4 наявні всі необхідні документи передбачені пунктом 67 Порядку № 1051, а тому Державний кадастровий реєстратор зобов'язана діяти у відповідності до вимог Закону України "Про Державний земельний кадастр" та Порядку № 1051.

Крім цього, згідно протоколу перевірки електронного документу від 05.01.2018 № ПП-018 порушень чи зауважень не встановлено.

На переконання суду, наведені відповідачем підстави для прийняття оскаржено рішення не узгоджується з приписами Закону України Про Державний земельний кадастр та Порядку № 1051, які чітко визначають підстави та порядок прийняття Державним кадастровим реєстратором рішення про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

Відповідачами не надано достатніх та беззаперечних доказів правомірності відмови у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки, яка належить на праві приватної власності позивачу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржене рішення від 05.01.2018 № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру є протиправним та підлягає скасуванню.

Суд звертає увагу, що Державний кадастровий реєстратор Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області у встановленому чинним законодавством порядку приймає відповідне рішення на власний адміністративний розсуд, тобто має певні дискреційні повноваження.

Як випливає зі змісту Рекомендації Комітету ОСОБА_8 Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом ОСОБА_8 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями розуміються повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Дискреційні повноваження полягають у виборі одного з юридично допустимих рішень, що кореспондується з конституційним принципом, закріпленим в статті 19 Конституції України, відповідно до якого, орган державної влади зобов'язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У спірних правовідносинах відповідач не має права відмовити позивачу в проведенні державної реєстрації земельної ділянки, оскільки відсутня підстава для такої відмови, що свідчить про відсутність у відповідача можливості вибору конкретного рішення з певного кола варіантів на власний розсуд.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням ж суду є перевірка відповідності прийнятого суб'єктом владних повноважень рішення критеріям правомірності, що визначені у статті 2 КАС України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень..

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

У своєму рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1265а15, Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним (що узгоджується з положеннями ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року) та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду України, того, що позивач звернувся до суб'єкта владних повноважень з приводу проведення державної реєстрації земельної ділянки і отримав відмову, яка судом визнається протиправною, суд, виходячи з позовних вимог, обирає належний спосіб захисту порушеного права позивача.

Зазначене узгоджується з передбаченим пунктом 1 статті 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року правом особи на доступ до суду, що, зокрема, включає такий аспект, як право на розгляд справи судом із «повною юрисдикцією», тобто судом, що має достатні та ефективні повноваження щодо: повторної (після адміністративного органу) оцінки доказів; встановлення обставин, які були підставою для прийняття оскарженого адміністративного рішення; належного поновлення прав особи за результатами розгляду справи по суті (п. 70 рішення Європейського суду з прав людини від 28 червня 1990 року у справі «Обермейєр проти Австрії» ; п. 155 рішення Європейського суду з прав людини від 4 березня 2014 року у справі «Гранд Стівенс проти Італії».

Суд вважає за необхідність зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Шевченка, 282 в с. Сновичі Золочівського району Львівської області згідно з заявою ОСОБА_4 від 28.12.2017 та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Шевченка, 28 у с. Сновичі Золочівського району Львівської області, розробленою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ОСОБА_3 яновичем.

При цьому, суд зауважує, що оскільки дискреційні повноваження не є необмеженими, чи абсолютними, та закінчуються з прийняттям таким органом виконавчої влади певного рішення, яке свідчить про те, що він скористався наданим йому правом свободи дій для його винесення (дискреційними повноваженнями), чим виключив можливість прийняття іншого рішення, задоволення позовних вимог про зобов'язання проведення державної реєстрації земельної ділянки не є втручанням адміністративного суду в дискрецію суб'єкта владних повноважень, а є гарантуванням дотримання прав і вимог законодавства та способом повного відновлення порушених прав та інтересів позивача, законності та справедливості в цілому, як це дозволено суду, зокрема, Конституцією України.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 14, 242 - 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 від 05.01.2018 № РВ-018 про відмову у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру.

3. Зобов'язати Державного кадастрового реєстратора Відділу у Золочівському районі ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області ОСОБА_3 провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1500 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул. Шевченка, 282 в с. Сновичі Золочівського району Львівської області згідно з заявою ОСОБА_4 від 28.12.2017 та технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) по вул. Шевченка, 28 у с. Сновичі Золочівського району Львівської області, розробленою фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ОСОБА_3 яновичем.

Судовий збір в розмірі 1409 грн 60 коп. присудити на користь ОСОБА_4 за рахунок бюджетних асигнувань ОСОБА_5 управління Держгеокадастру у Львівській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Львівського апеляційного адміністративного суду.

У судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Повне судове рішення складено 04.06.2018.

Суддя Костецький Н.В.