Справа № 809/515/18
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"30" травня 2018 р. справа № 809/515/18
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
судді Тимощука О.Л.,
секретаря судового засідання Ткачук О.П.,
представника позивача Ілійчук О.Х.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу
за позовною заявою ОСОБА_1
до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області
про визнання протиправною відмови щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання зарахувати у загальний стаж зазначені у позовній заяві періоди роботи та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення, починаючи з 06.10.2017, з підстав неправомірної відмови суб`єкта владних повноважень у такому призначенні, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 21.03.2018 звернувся в суд з позовною заявою до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання протиправною відмови щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зобов`язання зарахувати у загальний стаж зазначені у позовній заяві періоди роботи та зобов`язання призначити і виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту б статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 06.10.2017, з підстав неправомірної відмови суб`єкта владних повноважень у такому призначенні.
Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач, листом від 06.02.2018 №489/3, всупереч вимог Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII, без належних підстав, протиправно відмовив позивачу у призначенні пенсії за вислугу років, відповідно по пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», при цьому, свідомо занизивши показники загального стажу роботи та стажу на роботах за Списком №2, вказавши, що загальний стаж роботи позивача становить 21 рік 0 місяців 18 днів при необхідному - 26 років 6 місяців; стаж за Списком №2 становить 9 років 10 місяців 26 днів, при необхідному 12 років 6 місяців, таким чином, не врахувавши у загальний трудовий стаж окремі періоди роботи, які підтверджені належними, на переконання позивача, документами. Окрім цього, позивач не погоджується із розрахунком стажу, наданого Управлінням Пенсійного фонду України у Верховинському районі (а.с.23), на якому відсутня дата розрахунку, та кінцевий загальний стаж становить 20 років 10 місяців 26 днів, а стаж за Списком №2 5 років, 6 місяців, 2 дні, що суперечить відомостям, зазначеним у листі відповідача від 06.02.2018 №489/03.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 23.03.2018 відкрито провадження у даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання (у письмовому провадженні) в порядку, визначеному статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також КАС України).
Відповідач, скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, у якому проти позову заперечив з підстав, наведених у відзиві (а.с. 56-59). Спростовуючи доводи позивача про те, що відповідачем протиправно не зараховано в пільговий стаж окремі періоди роботи, відповідачем зазначено про відсутність підстав для такого зарахування у зв`язку із відсутністю належного підтвердження вказаних у позовній заяві періодів роботи, а також відсутністю належних записів стосовно окремих періодів роботи у трудовій книжці позивача. Окрім цього, відповідач вказав, що вимога позивача стосовно зарахування окремих періодів стажу роботи з розрахунку один рік і шість місяців стажу за один рік робіт в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі не підлягає задоволенню, оскільки приписи підпункту «д» пункту 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10.02.1960 «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі», яким визначено пільги при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком, не поширюють свою дію на позивача з 01.01.1991 року, крім цього, в окремих періодах, в районах Крайньої Півночі позивач виконував роботу вахтовим методом, що виключає можливість надання йому вищезазначених пільг. Також, відповідач вказав, що відповідно до наданої позивачем довідки №333 від 16.04.2013, в періоди роботи позивача у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Белгородська гірничо-видобувна компанія» на посаді помічника машиніста бурильної установки, його місце тимчасового проживання не пов`язане з районами Крайньої Півночі та місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі, що в свою чергу виключає можливість зарахування періоду вказаної роботи в пільговий стаж за Списком №2. Відтак, на підставі викладених у відзиві доводів, відповідач позовні вимоги позивача вважає безпідставними, а позов таким, що не підлягає задоволенню.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.04.2018, у зв`язку із відсутністю можливості повного та всебічного розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження, необхідністю отримання відповідних пояснень по суті спору, визнано явку уповноваженого представника відповідача обов`язковою та призначено судове засідання на 03.05.2018 о 13:30 год., а також, з метою з`ясування всіх обставин справи, витребувано у відповідача додаткові письмові докази (а.с. 61-63).
На виконання вказаної ухвали, відповідачем, 03.05.2018 у судовому засіданні надано пояснення по справі (а.с.71-84), відповідно до змісту яких, відповідачем додатково вказано про те, що підставами для не зарахування до загального та пільгового стажу позивача окремих періодів роботи слугували відсутність належного підтвердження стажу, належних записів у трудовій книжці, відомостей про перебування позивача на обліку у Верховинському районному центрі зайнятості та відсутність даних про нараховану заробітну плату за час роботи позивача у Верховинському районному лісгоспі.
У зв`язку із витребуванням додаткових доказів та викликом свідків суд оголосив перерву у розгляді справи, призначивши наступне судове засідання на 21.05.2018 о 13:30 год.
В судовому засіданні, 21.05.2018, судом відібрані показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , крім цього відповідачем надано суду додаткові докази та зазначено, що зарахування в пільговий стаж за Списком №2 періодів роботи позивача з 01.12.2006 по 15.05.2013 та з 01.01.1988 по 16.03.1991 неможливе, з огляду на відсутність підтверджуючих документів, а саме трудових договорів про роботу в районах Крайньої Півночі та в місцевостях прирівняних до Крайньої Півночі, відповідно до пункту 110 Положення про порядок призначення і виплати державних пенсій, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №340, а також, відповідних пільгових довідок про характер виконуваної роботи, відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.
У зв`язку із витребуванням додаткових доказів, судом оголошено перерву у судовому розгляді та призначено судове засідання на 23.05.2018 о 15:30 год.
В судове засідання 23.05.2018 представник відповідача не з`явився, про дату час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка, наявна у матеріалах судової справи (а.с.101), причини неявки суду не відомі.
Представником позивача в судовому засідання 23.05.2018 заявлено письмове клопотання, яке за своїм змістом є заявою про збільшення позовних вимог (а.с.104). Розглянувши дане клопотання, керуючись вимогами частин першої, сьомої статті 47 та частини другої статті 167 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив повернути клопотання без розгляду (а.с.106).
За клопотанням позивача, судом оголошено перерву в судовому розгляді до 30.05.2018 10:00 год.
Представник відповідача у судове засідання, 30.05.2018, не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить телефонограма від 24.05.2018 (а.с.111).
У судових засіданнях позивач та представник позивача вимоги, викладені у позовній заяві підтримали у повному обсязі.
Представник відповідача проти позовних вимог заперечував з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях по справі.
Розглянувши адміністративний позов та відзив, дослідивши письмові пояснення та інші докази по справі, якими сторони обґрунтовують свої доводи в їх сукупності, вислухавши пояснення сторін та показання свідків, судом встановлено такі обставини.
06 жовтня 2017 року, позивач звернувся до Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також ОУПФУ) із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с.25), надавши одночасно всі наявні в нього підтверджуючі документи.
Згідно з листом Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до рішення управління від 05.01.2018 №578 в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку, відповідно до п. «б» ст.13 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо пенсійного забезпечення» позивачу відмовлено, у зв`язку із недостатнім загальним та пільговим стажем роботи заявника. Так, відповідачем зарахований загальний стаж заявника, що становить 21 рік 0 місяців 18 днів, а стаж роботи за Списком №2 9 років 10 місяців 26 днів, тоді як необхідний стаж для призначення пенсії позивачу становить не менше 26 років 6 місяців, з яких не менше 12 років 6 місяців на роботах, зазначених у Списку №2. Вказаним листом позивача також повідомлено, що він набуде право на призначення пенсії із заниженням пенсійного віку після досягнення ним 57 років та при наявності 27 років 6 місяців страхового стажу роботи (а.с. 21-22).
Не погоджуючись із наданою відповідачем відповіддю, позивач звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.
Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_1 (надалі Розрахунок), наданого відповідачем на вимогу суду (а.с.110) до загального стажу позивача зараховано 20 років 10 місяців 26 днів, до пільгового стажу за Списком №2 зараховано 5 років 6 місяців 2 дні.
Згідно з цим ж Розрахунком до загального стажу позивача не включені періоди роботи:
- з 24.07.1980 по 15.09.1980 електромонтажником СПМК-229 трасту «Укрспецводмонтаж», у зв`язку із не зазначенням в трудовій книжці дати наказу, на підставі якого зроблений запис про звільнення;
- з 25.05.1983 по 28.05.1983 період військової служби, оскільки згідно із записом у військовому квитку ОСОБА_1 , він звільнений у запас 25.05.1983, а не 28.05.1983 як вказано в трудовій книжці;
- з 10.03.1986 по 16.03.1991 помічником бурильника 3,4 розрядів в Чукотській нафтогазорозвідувальній експедиції «Сахаліногеологія» Магаданської області, у зв`язку із відсутністю трудових договорів та підтверджуючих довідок;
- з 03.05.1993 по 17.01.1994 період перебування на обліку у Верховинському районному центрі зайнятості, з тих підстав, що запис в трудовій книжці дописаний, оскільки не має нумерації, а в довідці, яка це підтверджує, відсутні необхідні реквізити номер та дата;
- з 05.03.2002 по 03.04.2002 - період перебування на обліку у Верховинському районному центрі зайнятості, у зв`язку із відсутністю відомостей перебування на обліку згідно із звітом ОК5;
- з 10.08.2006 по 09.10.2006 період роботи в Ясенівському лісництві Верховинського районного лісгоспу, оскільки згідно із реєстром застрахованих осіб відсутні дані про нараховану заробітну плату.
До пільгового стажу за Списком №2 відповідачем не зарахований стаж роботи позивача в період:
- з 02.12.2000 по 25.01.2002 помічником бурильника в Унітарному підприємстві «Пантингнафтогазгеологія», з тих підстав, що архівною довідкою від 14.12.2017 №1744/И-35, виданою Державним архівом Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, підтверджено ліквідацію підприємства (а.с.76);
- з 01.12.2006 по 30.06.2008 та з 01.07.2008 по 15.05.2013 помічником машиніста та відповідно машиніста бурової установки (5, 6 розрядів) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бєлгородская горно-добивающая компанія», з тих підстав, що місце тимчасового проживання в період вахтової роботи є Бєлгородська область, яка не відноситься до районів Крайньої Півночі, а також, що посада помічника машиніста бурової установки не відноситься до переліку посад за Списком №2 Розділом І. Гірничі роботи, підрозділом 1, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (а.с.57,76).
Також, відповідачем не зараховано період роботи позивача помічником бурильника в Чукотській нафтогазорозвідувальній експедиції «Сахаліногеологія» Магаданської області з 10.03.1986 по 31.12.1990 один рік роботи за один рік і шість місяців, та з 01.01.1991 по 16.03.1991 один рік за один рік, з підстав відсутності даних трудових договорів за цей період та жодних довідок про визначення такого стажу як пільгового.
Суд при розгляді та вирішенні даної адміністративної справи керується Конституцією України, Кодексом адміністративного судочинства України, законодавчими та нормативними актами в редакціях чинних на момент виникнення спірних правовідносин, зокрема, Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також Закон №1788-XII), Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (надалі, також Закон №1058-IV), постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 №637, постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 11.03.1994 №162, яка втратила чинність на підставі постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» від 16.01.2003 №36, Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постановою Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указом Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».
Відповідно до приписів частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх, також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
В частині першій статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 вказано, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Статтею 2 Закону №1788-XII серед видів пенсії, що призначаються за цим Законом передбачена пенсія за вислугу років.
Згідно з пунктом «б» статті 13 Закону №1788-XII працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи: з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок.
Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Частиною другою статті 24 Закону №1058-IV передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Надаючи мотивовану оцінку окремо по кожному аргументу та доказам наданим сторонами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд зазначає таке.
Доводи відповідача, в частині не зарахування до загального стажу позивача періоду роботи з 24.07.1980 по 15.09.1980 електромонтажником СПМК-229 трасту «Укрспецводмонтаж», у зв`язку із не зазначенням в трудовій книжці дати наказу, на підставі якого зроблений запис про звільнення, суд вважає помилковим, оскільки підставою для призначення пенсії, в тому числі, на пільгових умовах є відповідний стаж роботи позивача, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. Відповідачем, в цьому випадку не враховано, що формальні недоліки записів у трудовій книжці не можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність заповнення записів у трудовій книжці.
З аналогічних підстав та з тих ж причин, суд вважає необґрунтованими дії відповідача в частині не зарахування до загального стажу позивача періоду перебування на обліку у Верховинському районному центрі зайнятості з 03.05.1993 по 17.01.1994, крім цього судом встановлено та підтверджується належними доказами, що довідка, видана позивачу Верховинською районною філією Івано-Франківського обласного центру зайнятості містить всі необхідні реквізити, а саме: дата видачі 01.02.2018, №89-02/16-18, та підтверджує виплату позивачу допомоги по безробіттю з 03.05.1993 згідно з наказом №49 від 03.05.1993 та припинення такої виплати з 18.01.1994, відповідно до наказу №33 від 18.01.1993 (а.с.75).
Згідно з абзацом третім частини першої статті 24 Закону №1058-IV період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Суд не погоджується з вимогами позивача, а відтак вважає вірними доводи відповідача в частині відсутності підстав для зарахування до загального стажу позивача періоду військової служби з 25.05.1983 по 28.05.1983, оскільки згідно із записами у військовому квитку ОСОБА_1 серія НОМЕР_1 , він звільнений у запас 25.05.1983 на підставі наказу МО СРСР №77 від 29.03.1983, а 28.05.1983 повинен стати на військовий облік по місцю проживання (а.с.81,82). Вказана обставина додатково підтверджується довідкою Верховинського районного військового комісаріату Івано-Франківської області №56 від 06.10.2017 (а.с.80). Таким чином, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині зарахування відповідачем до загального стажу ОСОБА_1 періоду перебування на обліку у Верховинському районному центрі зайнятості з 05.03.2002 по 03.04.2002 та періоду роботи в Ясенівському лісництві Верховинського районного лісгоспу з 10.08.2006 по 09.10.2006, оскільки встановлені в судовому засіданні обставини у справі, які підтверджуються належними доказами, а саме:
- що згідно з довідкою Верховинської районної філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 08.05.2018 №509-02/16-18 позивачу розпочато виплату допомоги по безробіттю з 05.03.2002 (наказ №77 від 05.03.2002) та надавалася одноразова виплата допомоги по безробіттю 03.04.2002 (наказ №113 від 03.04.2002);
- що відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №292 від 17.05.2018, виданої Верховинським районним лісгоспом, сума заробітної плати позивача, яка враховується при обчисленні пенсії склала 93 грн (а.с.95).
Вказані обставини спростовують доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, в частині причини відмови у такому зарахуванні, яка пов`язана із відсутністю даних про нараховану заробітну плату позивачу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Надаючи правову оцінку діям відповідача в частині відмови у зарахуванні до пільгового стажу за Списком №2 спірних періодів роботи позивача, суд звертає увагу на таке.
Згідно з статтею 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 цього Закону передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній врегульований постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (надалі Порядок №637).
Відповідно до абзацу другого пункту 1 Порядку №637 за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 20 Порядку №637 «Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників» передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.
Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року № 148 "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року "Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі", Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року "Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі".
Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.
Відповідно до змісту частини 3 постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» з 01 березня 1960 року працівникам кожний рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі зараховується за один рік роботи і шість місяців при обчисленні стажу для отримання пенсії за віком.
Згідно із частиною 3 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» в чинній редакції від 26.01.1983 року, скорочено тривалість трудового договору, який дає право на отримання пільг, передбачених статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», з п`яти до трьох років.
Судом встановлено та підтверджується записами в трудовій книжці позивача, що він в період з 10.03.1986 по 16.03.1991 працював помічником бурильника в Чукотській нафтогазорозвідувальній експедиції «Сахаліногеологія» Магаданської області на постійній основі, за цей період роботи позивачу присвоювалися 3,4 та 5 розряди помічника бурильника (а.с.17).
Із системного аналізу вказаних правових норм можна дійти висновку, що для пільгового обчислення страхового стажу осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі - до 01.01.1991 року застосовується порядок і умови, передбачені законодавством, що діяло раніше і таке обчислення провадиться або на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки.
Таким чином, відмова відповідача в зарахуванні до пільгового стажу періоду роботи позивача, який підтверджений записами у трудовій книжці, а саме - на посаді помічника бурильника в Чукотській нафтогазорозвідувальній експедиції «Сахаліногеологія» Магаданської області з 10.03.1986 по 31.12.1990 один рік роботи за один рік і шість місяців, та з 01.01.1991 по 16.03.1991 один рік за один рік, з підстав відсутності даних трудових договорів за цей період та довідок про визначення такого стажу як пільгового є протиправною і такою, що суперечить вимогам чинного законодавства.
Як зазначалось вище, до пільгового стажу за Списком №2 відповідачем теж не зарахований стаж роботи позивача в період з 02.12.2000 по 25.01.2002 помічником бурильника в Унітарному підприємстві «Пантингнафтогазгеологія», з тих підстав, що архівною довідкою від 14.12.2017 №1744/И-35, виданою Державним архівом Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, підтверджено ліквідацію підприємства (а.с.76).
Суд погоджується з позицією відповідача, що даний період не може бути зарахований до пільгового стажу позивача, проте з інших підстав, ніж ті, якими відповідач обґрунтовує відзив на адміністративний позов. Так, в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області №3163/03 від лютого 2018 року «Про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 » (а.с.76) вказується про необхідність перегляду питання про врахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду роботи з 02.12.2000 по 31.12.2001р., та з 01.01.2002 по 25.01.2002 - помічником бурильника в Унітарному підприємстві «Пантингнафтогазгеологія», з тих підстав, що архівною довідкою від 14.12.2017 №1744/И-35, виданою Державним архівом Ханти-Мансійського автономного округу-Югри, підтверджено ліквідацію підприємства.
З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, в тому числі, зайнятих на інших роботах зі шкідливими й важкими умовами праці за Списком №2 , наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах ( далі - Порядок №383).
Пунктом 3 Порядку №383 передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року №162 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах», яка втратила чинність 16.01.2003, і діяла в період роботи позивача на посаді помічника бурильника, в Розділі XII. «Буріння, видобування та переробка нафти, газу та газового конденсату, переробка вугілля і сланцю» частині 1. «Буріння» посади «помічника бурильника» не передбачено.
З огляду на вищевказане період роботи з 02.12.2000 по 25.01.2002 помічником бурильника в Унітарному підприємстві «Пантингнафтогазгеологія» не підлягає зарахуванню до пільгового стажу позивача за Списком №2.
Така ж правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 12.04.2018 справа №755/4961/16ц.
Відповідно до записів, наявних в трудовій книжці, позивач в період з 01.12.2006 по 30.06.2008 та з 01.07.2008 по 15.05.2013 працював помічником машиніста та відповідно машиніста бурової установки (5, 6 розрядів) в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Бєлгородская горно-добивающая компанія», що додатково підтверджується Довідкою №333 від 16.04.2013 (а.с.39).
З метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду даної справи судом відібрані показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в судовому засіданні підтвердили ті обставини, що працювали в позивача помічниками на посадах «машиністів бурової установки» в той ж самий період, що і позивач, що підтверджувалось представленими в судовому засіданні трудовими книжками свідків. Із сукупності отриманих судом доказів та відібраних показів свідків встановлено, що при внесенні записів до трудової книжки позивача допущена описка в найменуванні посади позивача «помічника машиніста» замість вірної «машиніст», що також додатково може підтверджуватися записами в трудовій книжці про присвоєння позивачу 5 і 6 розрядів, натомість свідкам, які працювали з позивачем на посадах «машиніста» в цей період присвоєно 5 розряд.
Відповідно до Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, затверджених Міністерством палива і енергетики України 28.07.1999, погодженим Міністерством праці та соціальної політики України Випуск 6 «Видобування нафти та природного газу» (надалі Довідник) до кваліфікаційних характеристик професій робітників внесені затверджені зміни та доповнення, які мали місце після 1985 р.
Кваліфікаційні характеристики професій робітників розроблено відповідно до шести розрядної сітки кваліфікаційних розрядів.
Так, згідно з розділом 8 «Машиніст бурових установок на нафту і газ» посада машиніста бурової установки, згідно з кваліфікаційними вимогами відповідає 5-6 розрядам.
Що стосується доводів відповідача, що місце тимчасового проживання позивача в період вахтової роботи була Бєлгородська область, яка не відноситься до районів Крайньої Півночі, суд звертає увагу на таке.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи позивач працював на посаді машиніста вахтовим методом (одна зміна - 12 годин), тобто повний робочий день, повний робочий тиждень, що відповідає вимогам для зарахування даного періоду роботи до пільгового стажу за Списком №2, зарахувавши один рік роботи за один рік.
За огляду на вищенаведене та встановлені судом обставини, загальний стаж позивача, з врахуванням зарахованого Косівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Івано-Франківської області стажу ОСОБА_1 , визначеного в розрахунку стажу №п/с 578 (а.с.79) становить 27 років 3 місяці 10 днів, пільговий стаж за Списком №2 становить 17 років 2 місяці 22 дні.
Відповідно до вимог частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо.
Суд дійшов висновку у цій справі, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пільгової пенсії, частково не обґрунтовано не зарахував до стажу окремі періоди роботи позивача, а мотиви, якими при цьому керувався відповідач, в частині не відповідають вимогам чинного законодавства, тому адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до вимог частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи вищенаведені приписи процесуальних норм, сплачений позивачем судовий збір згідно з квитанцією №0.0.987045723.1 від 15.03.2018 підлягає частковому відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Косівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області пропорційно до розміру задоволених позовним вимог, що становить 528 (п`ятсот двадцять вісім) гривень 60 копійок.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 255, 295, 297, підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
- зарахувати до загального трудового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) періоди:
з 24.07.1980 по 15.09.1980 як період роботи електромонтажником у СПМК-229 трасту Укрспецбудмонтаж;
з 03.05.1993 по 17.01.1994 та з 05.03.2002 по 03.04.2002, як період перебування на обліку у Верховинському районному центрі зайнятості;
з 10.03.1986 по 31.12.1990 - як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік і шість місяців;
з 01.01.1991 по 16.03.1991 - як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік;
з 10.08.2006 по 09.10.2006 як період роботи у Верховинському районному лісгоспі;
- зарахувати до пільгового стажу ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ), який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, періоди:
з 10.03.1986 по 31.12.1990 - як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік і шість місяців;
з 01.01.1991 по 16.03.1991 - як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік;
з 01.12.2006 по 15.05.2013 - як трудовий стаж у районах Крайньої Півночі та в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, зарахувавши один рік роботи за один рік.
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Івано-Франківський окружний адміністративний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: с. Криворівня, Верховинський район, Івано-Франківська область, 78710, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач: Косівське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області, адреса: вул. Незалежності, буд. 26А, м. Косів, Косівський район, Івано-Франківська область, 78600, ідентифікаційний код 40385698.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.

Рішення складене в повному обсязі 04 червня 2018 р.