Справа № 805/2021/18-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 р. Справа№805/2021/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (85400, Донецька область, м. Українськ, вул. Комсомольська, 8/10) до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, ) про зобовязання вчинити дії щодо виплати пенсії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, ) про зобовязання вчинити дії щодо виплати пенсії. Просив визнати протиправним рішення відповідача від 12 січня 2018 року про відмову в призначенні пенсії та скасувати його; зобовязати відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 25 від 03.01.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши до його стажу період роботи на підприємстві «ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року; до пільгового страхового стажу ( в умовах зайнятості повний робочий день під землею) періоди роботи ОСОБА_1 на підприємстві ПП «Плутон» з 01.03.1997 року по 09.08.1998 року, на підприємстві ВАТ «Шахта «Південнодонбаська» з 04.09.2000 року по 28.09.2000 року, на підприємстві ТОВ «Донбасвуглепроходка» з 10.02.2004 року по 01.08.2004 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням від 12.01.2018 року Селидівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило позивачу в переводі з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку за нормами ч. 1 ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п. 2 р. XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у звязку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах, посилаючись на те, що позивач має страховий стаж 26 років 11 місяців 16 днів, пільговий стаж складає 23 роки 02 місяці 04 дні в тому числі стаж підземної роботи за ст. 14-25 шахтарі складає 21 рік 01 місяць 28 днів, військова служба 02 роки 07 днів.

Отже, позивач вважає що відповідачем невірно підрахований страховий та пільговий стаж, у звязку із чим він був змушений звернутися із позовом до суду.

27 березня 2018 року відкрито провадження по справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження.

Сторони отримали ухвали про відкриття провадження в справі, що підтверджується поштовими повідомленнями.

16 квітня 2018 року, через відділ документообігу та архівної роботи суду відповідач надав відзив на адміністративний позов, в якому зазначив, що до страхового та стажу не зараховано періоди роботи позивача з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля», оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків за ці періоди; з 01.12.2017 року по 03.01.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «України ДП «Селидівугілля», так як відсутня сума нарахованої заробітної плати. До пільгового стажу не зараховані періоди роботи з 01.03.1997 року по 09.08.1998 року на підприємстві ПП «Плутон», з 04.09.2000 року по 28.09.2000 року на ВАТ «Шахта «Південнодонбаська № 3», з 10.02.2004 по 01.08.2004 року на ТОВ «Донбасвуглепроходка», оскільки не надані пільгові довідки, які підтверджують зайнятість повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля в шахті та довідки про фактичні спуски в шахту. Отже відповідач у своєму відзиві позов не визнав, вказав на те, що Селидівське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області діяло у спосіб та у межах передбачених Конституцією та Законами України, та що управлінням не було порушено права позивача.

Сторонами не були надані клопотання щодо розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Отже, відповідно до ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного провадження.

Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази, наявні у справі, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1.

03 січня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про призначення пільгової пенсії відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «про пенсійне забезпечення».

Рішенням від 12.01.2018 року № б/н Селидівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області відмовило ОСОБА_1 в переводі з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку за нормами частини 1 статті 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» через відсутність пільгового стажу роботи, необхідного для здобуття права на пенсію на пільгових умовах, а саме 25 років. В обґрунтування свого рішення Селидівським обєднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області було підраховано стаж ОСОБА_1, який за розрахунками пенсійного фонду дорівнює 26 років 11 місяців 16 днів, з яких пільговий стаж складає 23 роки 02 місяці 04 дні. Наявність такого пільгового стажу обумовлена не зарахуванням періоду роботи на підприємствах: ПП «Плутон» з 01.03.1997 року по 09.08.1998 року; ВАТ «Шахта «Південнодонбаська» № 3 з 04.09.2000 року по 28.09.2000 року; ТОВ «Донбасвуглепроходка» з 10.02.2004 року по 01.08.2004 року, оскільки не надані пільгові довідки, які підтверджують зайнятість повний робочий день на підземних роботах по видобутку вугілля в шахті та довідки про фактичні спуски в шахту.

Крім того відповідачем не зарахований страховий стаж позивача під час його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» у період з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року, оскільки відсутні відомості про сплату щомісячних внесків до МДЗ України за цей період (форма ОК-5 від 04.01.2018 року) та період роботи з 01.12.2017 року по 03.01.2018 року на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» у звязку з відсутністю нарахованої суми заробітної плати (форма ОК-5 від 04.01.2018 року).

За таких обставин відмовлено позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку за нормами ч.1 ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.2 p. XV Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у зв'язку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Суд, перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_2 України.

Постановою Кабінету ОСОБА_2 України від 12.06.1993 року № 637 прийнятий Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, в якому в п. 1.2 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, а також архівними установами.

Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії визначено, що у разі коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати уточнюючі довідки.

Відповідно до трудової книжки серія БТ-ІІ № 3310704 позивач працював на підприємствах вугільної промисловості.

Відповідно до копії трудової книжки позивача, він з 01.03.1997 року по 09.08.1998 року працював на підприємстві ПП «Плутон» на посаді гірського майстра з повним робочим днем під землею; з 04.09.2000 року по 28.09.2000 року на підприємстві ВАТ «Шахта «Південнодонбаська» на посаді електрослюсора підземного 4 розряду з повним робочим днем під землею; з 10.02.2004 року по 01.08.2004 року працював на підприємстві ТОВ «Донбасвуглепроходка» на посаді підземного електрослюсара;

На підставі вищезазначеного, суд вважає неправомірними дії Селидовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо не зарахування вищевказаних періодів до пільгового стажу позивача, оскільки він підтверджуються належно оформленими записами в трудовій книжці позивача.

Щодо вимог позивача про зарахування до страхового стажу періодів його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року, суд виходить з наступного.

Абзацом 1 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не менше ніж мінімальний страховий внесок.

Страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування найманих працівників та інших осіб, які належать до кола осіб, що підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та зазначені у ст. 11 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», сплачуються їх роботодавцями та безпосередньо застрахованими особами.

Механізм обов'язкового пенсійного страхування передбачає відповідні державні гарантії реалізації застрахованими особами своїх пенсійних справ.

Так зокрема ст. 113 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Згідно ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.

З цим правом кореспондується обов'язок страхувальника нараховувати, обчислювати і сплачувати в установлені строки та в повному обсязі страхові внески (п. 6 ч. 2 ст. 17 Закону) незалежно від фінансового стану платника (ч. 12 ст. 20 Закону).

Як вбачається з довідки ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» від 13.02.2018 року № 59 нелипович ОСОБА_3 працює в Відокремленому підрозділі «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 12.08.2004 року по теперішній час на посаді начальника дільниці стаціонарного обладнання, та в період з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року роботодавець щомісячно на зарплату ОСОБА_1 нараховував єдиний соціальний внесок у розмірі 22%. Єдиний соціальний внесок перераховано до Покровської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Донецькій області на користь бюджету за період з 01 березня 2016 року по 30 листопада 2017 року у повному обсязі.

За таких обставин суд вважає посилання відповідача на те, що підприємством із заробітної плати позивача не сплачувалися страхові внески, а також про відсутність суми нарахованої заробітної плати є безпідставними, оскільки позивач не може нести відповідальність за неналежне виконання своїх обов'язків підприємством, на якому він працює, дана правова позиція також викладена в інформаційному листі Вищого адміністративного Суду України № 212/11/14-14 від 18.02.2014 року, тому позовні вимоги в частині зарахування до страхового стажу роботи позивача періоду роботи вищезазначені періоди, підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_2 України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

Згідно з ст. 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач, не зараховуючи до пільгового та страхового стажу позивача спірні періоди роботи позивача, діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення та вийшов за межі своїх повноважень. А отже оскаржене рішення є незаконним, та таким, що порушує конституційне право позивача на пенсійне забезпечення на пільгових умовах і підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд зважує на його ефективність з точки зору статті 13 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» та враховує положення «Рекомендації Комітету ОСОБА_2 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень», прийняті Комітетом ОСОБА_2 11.03.1980, а саме суд не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Разом з тим, пунктом 4 частини 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративний позов може містити вимоги про зобов'язання відповідача - суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії.

Конституційний Суд України в рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах при цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий спосіб, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов'язання відповідача вчинити певні дії.

Отже, суд наділений повноваженнями щодо зобов'язання відповідача прийняти (вчинити) певні дії, і це прямо вбачається з пункту 4 частини 1 статті 5 та пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України.

Статтею 9 Кодексу адміністративного судочинства України суду надано право виходити за межі позовних вимог для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини та громадянина від порушень субєктів владних повноважень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ефективним засобом правого захисту у даній справі буде зобовязання відповідача потворно розглянути заяву позивача № 25 від 03 січня 2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши до його стажу періоди роботи на підприємствах ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» ПП «Плутон», ВАТ «Шахта «Південнодонбаська», ТОВ «Донбасвуглепроходка».

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст.2-15, 19-20, 42-48, 72-77, 90, 139, 118, 159-165, 199, 205, 244-250, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (85400, Донецька область, м. Українськ, вул. Комсомольська, 8/10, ІПН НОМЕР_1) до Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, ) про зобовязання вчинити дії щодо виплати пенсії задовольнити.

Визнати протиправним рішення Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 12 січня 2018 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії та скасувати його.

Зобовязати Селидівське обєднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) № 25 від 03.01.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) період його роботи на підприємстві ВП «Шахта «Україна» ДП «Селидіввугілля» з 01.03.2016 року по 30.11.2017 року; до пільгового страхового стажу ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) (в умовах зайнятості повний робочий день під землею) періоди роботи на підприємстві ПП «Плутон» з 01.03.1997 року по 09.08.1998 року, на підприємстві ВАТ «Шахта «Південнодонбаська» з 04.09.2000 року по 28.09.2000 року, ні підприємстві ТОВ «Донбасвуглепроходка» з 10.02.2004 року по 01.08.2004 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (85400, Донецька область, м. Українськ, вул. Комсомольська, 8/10, ІПН НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Селидівського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: 85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 6, ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.