Справа № 161/1604/18
Суддя: Кузьмич Сергій Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3132/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого-судді Кузьмича С. М.,

суддів Запотічного І.І., Улицького В.З.,

за участю секретаря Мельничук Б.Б.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2018 року (ухвалене головуючим - суддею Гринь О.М. у м. Луцьку о 13 год. 42 хв.) у справі № 161/1604/18 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції у Волинській області ДПП Національної поліції України, інспектора поліції Бортника Олександра Валерійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАА №271513 від 22.01.2018, якою притягнуто до адміністративної відповідальності ОСОБА_2, накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. за ч.1 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі - КпАП України) та закрити справу про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що він не погоджується з оскаржуваною постановою, вважає її необґрунтованою та такою, що прийнята без врахування всіх обставин справи. Стверджує, що він не порушував дорожнього руху не порушував, зупинка транспортного засобу була вимушена через технічні причини, оскільки під час руху він помітив сторонні звуки. Причини зупинки він повідомив інспектору, однак він на них не зважав, чим порушив ст. 280 КпАП України. Крім того, він заявляв клопотання відповідачу про перенесення розгляду справи в зв`язку з пізньою порою доби та необхідністю залучення захисника, однак інспектор йому відмовив, чим порушив його право на правову допомогу.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.03.2018 в задоволені адміністративного позову відмовлено.

Приймаючи оскаржене рішення суд першої інстанції виходив з того, що вважати зупинку позивача вимушеною неможливо, оскільки доказів несправності транспортного засобу позивач інспектору не надав; перешкоди для руху відсутні; пояснення сторони позивача щодо причин вимушеної зупинки в зоні дії знаку 3.34 ПДР є непослідовними та такими, що дозволяли водієві зменшити швидкість руху, обрати місце для зупинки в зоні, де знак 3.34 ПДР припинив свою дію.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач, у апеляційній скарзі покликається на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Зокрема в апеляційні скарзі зазначає, що зупинка транспортного засобу була вимушена через технічну несправність, що підтверджується документально. Крім цього вказує, що працівниками поліції було залишено без задоволення його клопотання про перенесення розгялду справи на наступний день у зв`язку з необхідністю залучити захсника.

Представник апелянт в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та надав пояснення, просить апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Інші особи які беруть участь у справі, в судове засідання на виклик суду не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи в їх відсутності згідно з ч. 2 ст. 313 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника апелянта, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати, з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що 22.01.2018 позивач керуючи автомобілем Toyota Land Cruiser, державний номерний знак НОМЕР_1 в місті Луцьку по пр. Волі, не виконав вимогу дорожнього знаку 3.34 ПДР «Зупинку заборонено» здійснив зупинку в зоні дії знаку, чим порушив п.8.4 ПДР.

За результатом розгляду справи інспектор лейтенант поліції УПП у Волинській області Бортник О.В. притягнув ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.4 ПДР та наклав стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. згідно ч.1 ст. 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України (далі - КпАП України)

Вважаючи такі дії відповідача та прийняту постанову протиправною позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Проаналізувавши матеріали справи та законодавчі положення, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про помилкове застосування норм матеріального права, неповного з'ясування обставин справи та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи з огляду на наступне.

Завданням КпАП України є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Статтею 7 цього Кодексу передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст.9 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При цьому, відповідно до статті 17 КпАП України обставинами, що виключають адміністративну відповідальність, є крайня необхідність, необхідна оборона та стан неосудності. Даний перелік обставин є вичерпним.

Відповідно до ст. 18 КпАП України не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Розділом 33 ПДР, зокрема у підрозділі 3 закріплено такий заборонний дорожній знак, як знак 3.34 «Зупинку заборонено».

За змістом пп. «в» п.8.4 розділу 8 ПДР дорожні знаки поділяються на такі групи, як заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

В межах дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

У відповідності до п.1.10 ПДР зупинка - це припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин або більше, якщо це необхідно для посадки (висадки) пасажирів чи завантаження (розвантаження) вантажу, виконання вимог цих Правил (надання переваги в русі, виконання вимог регулювальника, сигналів світлофора тощо);

Зона дії знаку 3.34 поширюється - від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Дія знаків не переривається в місцях виїзду з прилеглих до дороги територій і в місцях перехрещення (прилягання) з польовими, лісовими та іншими дорогами без покриття, перед якими не встановлено знаки пріоритету.

Дія знаку 3.34 поширюється лише на той бік дороги, на якому вони встановлені (підрозділ 3 Розділу 33).

Згідно ч. 1 ст. 122 КпАП України порушення вимог дорожніх знаків, зокрема, зупинки, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Разом з тим правила дорожнього руху передбачають і дії водія в разі вимушеної зупинки, на що посилається позивач.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що вимушена зупинка - припинення руху транспортного засобу через його технічну несправність чи небезпеку, яка спричинена вантажем, який перевозиться, станом учасника дорожнього руху, появою перешкоди для руху.

Пунктом 1.10 ПДР визначено, що учасник дорожнього руху - особа, яка бере безпосередню участь у процесі руху на дорозі як пішохід, водій, пасажир, погонич тварин.

Так, п.15.14 ПДР передбачено, що в разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно з вимогами пунктів 9.9-9.11 цих Правил, зокрема у відповідності до вимог п. 9.9 ПДР увімкнути аварійну світлову сигналізацію, а у разі, якщо транспортний засіб не обладнано аварійною світловою сигналізацією або вона несправна, встановити знак аварійної зупинки або миготливий червоний ліхтар.

Відповідно до ст. 280 КпАП України орган при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з представлених відеоматеріалів встановлено, що позивач не заперечує факту зупинки в зоні дії знаку, проте зазначає, що зупинка була вимушеною через технічну несправність транспортного засобу.

Так на підтвердження несправності транспортного засобу позивачем було долучено довідку № 11 від 23.01.2018 станції технічного огляду згідно якої слідує, що автомобіль, який належить позивачу дійсно перебував на станції технічного обслуговування 23.101.2018, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1, в зв`язку з несправністю сигналізації, так як в пульті вийшла зладу батарейка і сигналізація ставала в блокування двигуна і тому транспортний засіб зупинявся час від часу.

Такі самі пояснення неодноразово надавав ОСОБА_2, що підтверджується відеозаписом з нагрудної камери інспектора, проте такі до уваги останнім не було взято. Крім цього позивач вказував на те, що його пояснення можуть підтвердити свідки, котрі також попередньо бачили зупинку транспортного засобу через технічну несправність. Однак і ці доводи позивача інспектором були залишенні поза увагою.

Разом з цим, як вбачається з відеозаписів, позивач намагався усунути технічну несправність транспортного засобу шляхом заміни батарейки, котру намагався придбати в магазині, та пропонував працівникам поліції перевірити стан авто після заміни батарейки. Але такі дії та пояснення ОСОБА_2 працівниками поліції було проігнорувано.

З огляду на встановлене колегія суддів вважає, що в цій ситуації позивачем була виконана вимушена зупинка транспортного засобу в стані крайньої необхідності, яка передбачена статтею 17 КпАП України, що підтверджено матеріалами справи та були вжиті всі заходи для того, щоб не перешкоджати руху інших транспортних засобів, проте працівниками поліції не взяли до уваги даний факт.

Крім цього суд вважає обгрунтованими доводи апелянта в частині не забезпечення йому правової допомоги, яку він просив згідно відеозаписів.

Згідно Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженою Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КпАП України та при розгляді справи про адміністративнеправопорушення, поліцейський, що розглядає справу, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки (п.п. 4, 9 Розділу ІІІ вказаної Інструкції).

Право на захист особи, що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, гарантоване пунктом 3 (с) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що включає право захищати себе особисто чи використовувати юридичну допомогу захисника, вибраного на власний розсуд, або - за браком достатніх коштів для оплати юридичної допомоги захисника - одержувати таку допомогу безоплатно, коли цього вимагають інтереси правосуддя. Відповідно до усталеної практики у справах щодо України, поняття «кримінальне правопорушення» в практиці ЄСПЛ має автономне тлумачення, та кримінально-правова суть визнається не лише стосовно Кримінального кодексу, а й Кодексу про адміністративні правопорушення (Рішення від 6 вересня 2005 року у справі «Гурепка проти України» (Gurepka v. Ukraine), заява № 61406/00, п. 53 та від 21.10.2010 у справі «Корнєв і Карпенко проти України» (Kornev and Karpenko v. Ukraine).

Із переглянутого відео вбачається, що позивач заявляв клопотання про його бажання скористатись правовою допомогою, у зв'язку з чим просив відкласти розгляд справи на наступний день. Однак, із наданого відеозапису вбачається, що інспектором патрульної поліції не забезпечено можливість скористатись особі, яка притягується до адміністративної відповідальності її правами, зокрема при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Аналізуючи наведені вище законодавчі приписи та фактичні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість позовних вимог, оскільки працівниками поліції під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не було в повній мірі досліджено всіх пояснень, доводів позивача та матеріалів справи про необхідність зупинки транспортного засобу в дії зони знаку через технічну несправність.

Відповідно до ст. 317 КАС України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення та ухвалює нове, коли має місце неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для

справи, недоведеність таких обставин, невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального або процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи чи питання.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неправильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити і рішення суду першої інстанції - скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Щодо розподілу судових витрат, то такий у відповідності до ст.139 КАС України здійснюється.

Керуючись статтями 139, 229, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2018 року у справі № 161/1604/18 скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позов.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції у Волинській області Бортника Олександра Валерійовича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕАА № 271513 від 22 січня 2018 року щодо ОСОБА_2 за частиною 1 статті 122 Кодексу про адміністративні правопорушення України та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. М. Кузьмич
судді І. І. Запотічний
В. З. Улицький
Повне судове рішення складено 04 червня 2018 року