Справа № 805/2824/18-а
Суддя: Лазарєв В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 р. Справа№805/2824/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лазарєва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року до Донецького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (далі УПФ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він є пенсіонером за 3 групою інвалідності та отримує пенсію у Добропільському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області. 24 квітня 2017 року позивач звернувся із заявою про переведення з пенсії за інвалідністю на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 року №1058. Як зазначає позивач, рішенням №4379 від 22.11.2017 року йому відмовлено у перерахунку пенсії відповідно до ст. 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». Вказаним рішенням не зараховано до пільгового стажу роботи за списком №1 наступні періоди роботи: з 30.06.1983 року по 25.08.1983 року в якості підземного гірничого робітника на шахті «Ізотова» та з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 року по 01.02.1994 року в якості підземного гірничого майстра на шахті «Кочегарка», оскільки заявником не надано довідки про реорганізацію шахти «Ізотова», шахти «Кочегарка» шляхом приєднання до ДП «Артемвугілля», або інші документи підтверджуючі, що ДП «Артемвугілля» є правонаступником вказаних шахт, або ліквідацію цих підприємств без правонаступника. Крім того, позивач зазначає, що відповідно записів у трудовій книжці та довідки № 2104/03 від 21.04.2017 року з 27.10.2008 року по 26.11.2010 року він працював гірничим майстром підземним, на шахті імені ОСОБА_2 Артемівського виробничого обєднання по видобутку вугілля «Артемвугілля», виконував гірничі роботи під землею, що передбачено списком 1 розділом 1 підрозділом 1 Постанови КМУ № 36 від 16.01.2003 року. На думку позивача, цей період відповідно до розрахунку стажу не повністю включено до пільгового стажу за списком 1 з 30.10.2008 року по 26.11.2010 року.

ОСОБА_3, позивач зазначає, що згідно із Законом № 2636 час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або обіймала посаду, яка передбачала право на пенсію на пільгових умовах. Однак на думку позивача, до його пільгового стажу не було включено період військової служби у лавах збройних сил з 25.06.1985 по 28.04.1987 року (1 рік 10 місяців 4 дні).

Позивач вважає такі дії УПФ протиправними, оскільки вони вчинені із порушенням норм чинного законодавства та порушують його конституційні права.

Виходячи з наведеного, позивач просить: визнати протиправними дії Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо відмови у перерахунку пенсії відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці»; зобовязати Добропільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області перерахувати пенсію відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту подання заяви від 24.04.2017 року з урахуванням періодів пільгового стажу з 03.06.1983 по 25.08.1983 року, з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 25.06.1985 року по 28.04.1987 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 по 10.02.1994 року, з 27.08.2001 року по 31.05.2002 року, з 27.10.2008 року по 26.11.2010 року, з 27.11.2010 року по 23.04.2017 року.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 20.04.2018 року відкрито провадження у справі. Вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у пятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.

27 квітня 2018 року від представника УПФ надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що вирішення питання щодо можливості зарахування до пільгового стажу роботи особи на підприємстві, яке ліквідовано без правонаступника віднесено виключно до компетенції відповідної комісії. Таким чином, оскільки рішення з цього питання відповідною комісією не розглядалось, в УПФ відсутні підстави для врахування періодів робити на шахті «Ізотова» та шахті «Кочегарка».

Крім того, представник відповідача зазначає, що з довідки уточнюючої пільговий характер роботи за відсутності трудової книжки від 21.04.2017 року №2104/03 вбачається, що позивач не був безпосередньо зайнятий протягом повного робочого дня на роботах, що дають право на зарахування до пільгового стажу за ст. 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки не перебував на роботі з невияснених підстав а саме: в серпні 2008 року 4 дні; у січні 2009 року 4 дні; у лютому 2009 року 4 дні; в березні 2009 року 3 дні; квітні 2009 року 4 дні; у липні 2009 року 4 дні; у серпні 2009 року 4 дні; у вересні 2009 року 4 дні; у жовтні 2009 року 4 дні; у вересні 2010 року 3 дні.

ОСОБА_3 на думку представника відповідача, позивачем пропущений строк звернення до суду, оскільки пенсія є щомісячним платежем, тому про порушення свого права останній дізнався в червні 2017 року.

З урахуванням наведеного, представник відповідача вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується вимоги, дослідивши докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, про що свідчить копія паспорту (а.с. 51).

24 квітня 2017 року позивач звернувся до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області із заявою про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком (а.с. 10).

Розпорядженням від 31.05.2017 року ОСОБА_1 було переведено на пенсію за віком з 24.04.2017 року.

13 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернувся до УПФ із заявою про перерахунок пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (а.с. 10).

До вказаної заяви було додано: копію трудової книжки, копію диплома, довідки №0908/01, 0908/02, 0908/03 від 09.08.2017 року про заробітну плату, копії особистих карток, копію паспорту, копію ідентифікаційного номеру.

Рішенням Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22.11.2017 року №4379 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії згідно ст. 8 Закону України «Про підвищення шахтарської праці» у звязку з відсутністю пільгового стажу 25 років в підземних умовах.

Рішення про відмову у призначенні пенсії вмотивовано тим, що заявником не надано довідки про реорганізацію шахти «Ізотова», шахти «Кочегарка» шляхом злиття, приєднання до ДП «Артемвугілля», або інші документи, підтверджуючі що ДП «Артемвугілля» є правонаступником шахти «Ізотова» та шахти «Кочегарка», або ліквідацію цих підприємств без наявності правонаступника. У звязку з чим, до пільгового стажу позивача не зараховано до пільгового стажу роботи за списком 1 шахтарі згідно частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» наступні періоди роботи: з 30.06.1983 року по 25.08.1983 року в якості гірничого робітника підземного на шахті «Ізотова»; з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 року по 01.02.1994 року в якості підземного гірничого майстра на шахті «Кочегарка» (а.с. 9).

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача, як таке, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства та порушує його конституційні права.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Закріплюючи на конституційному рівні право на соціальний захист кожного громадянина, без будь-яких винятків, держава реалізує положення статті 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і не може бути обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) (далі ОСОБА_3 № 1058-IV).

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У відповідності до пункту 2 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV Пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом ОСОБА_4 України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Закон України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 року (далі ОСОБА_3 № 1788-XII) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Закон спрямований на те, щоб повніше враховувалася суспільно корисна праця як джерело зростання добробуту народу і кожної людини, встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

ОСОБА_3 гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв'язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України № 1788-XII, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом ОСОБА_4 України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. ОСОБА_3 же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.

При наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок за кожний повний рік цих робіт пенсійний вік, встановлений статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", знижується на 1 рік (частина 2 вказаної статті).

Згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком N 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом ОСОБА_4 України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Відповідно до статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом ОСОБА_4 України. Це передбачено Постановою КМУ від 12.08.1993 року № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», а саме п. 20, згідно якого лише у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Підпунктом 1.1 п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників (далі за текстом - Порядок ведення трудових книжок), затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України 29.07.1993 за N 58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 серпня 1993 р. за N 110 встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п'ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Згідно пункту 2.2 Порядку ведення трудових книжок, до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім'я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв'язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Порядку ведення трудових книжок визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Щодо не зарахування періодів роботи з 30.06.1983 року по 25.08.1983 року в якості підземного гірничого робітника на шахті «Ізотова»; з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 року по 01.02.1994 року в якості підземного гірничого майстра на шахті «Кочегарка», суд зазначає, що записами у трудовій книжці позивача серія БТ-І № 7765960 підтверджується відповідний період роботи останнього, а відтак і його право на зарахування вказаних періодів до його пільгового стажу за списком № 1.

Посилання відповідача на відсутність довідки про реорганізацію шахти «Ізотова» та шахти «Кочегарка» є протиправними оскільки в розумінні п.20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у них, що затверджений постановою КМУ України від 12.08.1993 № 637, надання такої довідки необхідно тільки у випадку відсутності трудової книжки або відповідних записів у них.

Крім того, з довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 2104/02 від 21.04.2017 року вбачається, що позивач зокрема в періоди з 30.06.1983 року по 25.08.1983 року, з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 року по 01.02.1994 року працював на посадах, що передбачені списком №1 згідно постанови Кабінету ОСОБА_4 СРСР від 26 січня 1991 року №10 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад та показників, що дають право на пільгове забезпечення» (а. с. 40).

ОСОБА_3 згідно розрахунку стажу ОСОБА_1, позивачу не зараховано до пільгового стажу наступні періоди роботи:

- з 01.01.2002 року по 31.05.2002 року;

- з 27.10.2008 року по 29.10.2008 року;

- з 01.12.2008 року по 04.12.2008 року;

- з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року;

- з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року.

Окремого рішення щодо не зарахування вказаних періодів роботи до пільгового стажу відповідачем не приймалось.

У відзиві на позовну заяву, в якості підстави для не зарахування зазначених періодів роботи, відповідач зазначає, що у звітах страхувальника, поданих до УПФ не вказувалось, що страхові внески вносилися за професією за кодом ЗП3013А1 або за кодом ЗП3014А4.

З цього приводу суд зазначає, що згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу форми ОК-5, страхові внески у спірний період, у тому числі за 2001, 2008, 2009, 2010 роки зараховано саме за кодами ЗП3013А1, ЗП3014А4.

Що стосується посилання відповідача, як на ознаку неврахування стажу, на у обставину, що позивач не перебував на роботі з невияснених підстав а саме: в серпні 2008 року 4 дні; у січні 2009 року 4 дні; у лютому 2009 року 4 дні; в березні 2009 року 3 дні; квітні 2009 року 4 дні; у липні 2009 року 4 дні; у серпні 2009 року 4 дні; у вересні 2009 року 4 дні; у жовтні 2009 року 4 дні; у вересні 2010 року 3 дні, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі за текстом порядок №383) затверджено Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Відповідно до п.2 Порядку №383 застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18 листопада 2005 року, під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов'язаних з виконанням своїх трудових обов'язків.

Згідно приписів зазначених норм до стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями за умови підтвердження документами відповідних умов праці, тобто зазначеними нормами передбачено зарахування усього періоду роботи на посадах або за професією та не передбачено поденний розрахунок пільгового стажу, в залежності від присутності працівника на роботі в певний день.

Крім того, як вже зазначалось судом, необхідною умовою для підтвердження стажу роботи на пільгових умовах є трудова книжка із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнююча довідка, передбачена пунктом 20 Порядку № 637.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що записами у трудовій книжці, довідками про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній за № 0909/01, №0908/02 від 09.08.2017 року, підтверджено періоди роботи позивача з 01.01.2002 року по 31.05.2002 року, з 27.10.2008 року по 29.10.2008 року, з 01.12.2008 року по 04.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року, що дають право на включення вказаних періодів роботи до пільгового стажу за списком №1.

Щодо не зарахування до стажу роботи позивача періоду військової служби з 25.06.1985 року по 28.04.1987 року, суд зазначає наступне.

В матеріалах справи наявна копія розрахунку стажу ОСОБА_1, згідно якої період військової служби з 25.06.1985 року по 28.04.1987 року було зараховано до відповідного стажу. ОСОБА_3 рішення № 4379 від 22.11.2017 року не містить будь-яких посилань щодо не зарахування зазначеного періоду до страхового стажу позивача.

ОСОБА_3, у позовній заяві позивач просить зобовязати перерахувати пенсію з урахуванням, зокрема, періоду пільгового стажу з 27.11.2010 року по 23.04.2017 року, разом з цим, в матеріалах справи наявна копія розрахунку стажу, згідно якого вказаний період зарахований до пільгового стажу.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивач має право на зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 03.06.1983 по 25.08.1983 року, з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 25.06.1985 року по 28.04.1987 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 по 10.02.1994 року, з 01.01.2002 року по 31.05.2002 року, з 27.10.2008 року по 29.10.2008 року, з 01.12.2008 року по 04.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року.

Разом з цим, згідно положень ч. 2 статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Суд вважає, що для повного та ефективного захисту прав, свобод, інтересів позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та скасувати рішення УПФ від 22 листопада 2017 року №4379 про відмову ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання дій відповідача неправомірними, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, у спірних правовідносинах належним та повним способом захисту порушених прав позивача є скасування рішення, через те, що самі по собі дії відповідача не тягнуть за собою будь-яких правових наслідків, тобто, не впливають на обсяг прав та інтересів позивача, адже правові наслідки в даному випадку має акт індивідуальної дії рішення від 22 листопада 2017 року №4379.

Позовні вимоги про зобовязання відповідача перерахувати пенсію відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з моменту подання заяви від 24.07.2017 року, задволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, заявою від 24 квітня 2017 року № 1343, позивач просив здійснити переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

Питання переведення з одного виду пенсії на іншу врегульовано частиною 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», згідно якої переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Порядок проведення перерахунку призначеної пенсії врегульовано частиною 4 вказаної статті, згідно якої, перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п'ятою статті 48 цього Закону, провадиться зокрема в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Отже перерахунок пенсії повязується зокрема з поданням пенсіонером заяви про її перерахунок, в даній справі така заява була подана позивачем 13.11.2017 року, за наслідком її розгляду відповідачем прийнято відповідне рішення, тому саме з цієї дати пенсія позивача підлягає перерахунку.

Між тим, повноваження щодо перерахунку пенсії відноситься до компетенції відповідача і суд не може підміняти цей орган або перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Рекомендаціями Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. У рішенні по справі «Класс та інші проти Німеччини» Європейський суд з прав людини зазначив, що суд не повинен підміняти думку національних органів будь-якою своєю думкою.

Завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення, а тому рішення суду про зобов'язання відповідача призначити позивачу пенсію є формою втручання у повноваження.

Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення пенсій громадянам, та на свій розсуд розраховувати пільговий стаж позивача.

Згідно із частиною 4 статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

З урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу щодо прийняття рішення про перерахунок пенсії, суд дійшов висновку про зобов'язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2017 року № 4379 з урахуванням пільгового стажу: з 03.06.1983 по 25.08.1983 року, з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 25.06.1985 року по 28.04.1987 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 по 10.02.1994 року, з 01.01.2002 року по 31.05.2002 року, з 27.10.2008 року по 29.10.2008 року, з 01.12.2008 року по 04.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року.

Суд критично ставиться до посилань відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст.122 КАС України).

Отже про порушення своїх прав, позивач дізнався з оскаржуваного рішення від 22 листопада 2017 року.

Таким чином, строк звернення до суду з позовною вимогою про зобовязання відповідача здійснити перерахунок пенсії з 24.04.2017 року позивачем не пропущений.

Приймаючи до уваги вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії, підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору (частина 3 вказаної статті).

На підставі викладеного, керуючись нормами Конституції України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Добропільського обєднаного управління пенсійного фонду України Донецької області №4379 від 22 листопада 2017 року про відмову в перерахунку ОСОБА_1 пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Зобов'язати Добропільське обєднане управління пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 13 листопада 2017 року № 4379 про перерахунок пенсії згідно статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» з урахуванням пільгового стажу: з 03.06.1983 по 25.08.1983 року, з 12.12.1984 року по 19.04.1985 року, з 25.06.1985 року по 28.04.1987 року, з 17.07.1987 року по 29.08.1991 року, з 10.12.1991 по 10.02.1994 року, з 01.01.2002 року по 31.05.2002 року, з 27.10.2008 року по 29.10.2008 року, з 01.12.2008 року по 04.12.2008 року, з 01.01.2009 року по 31.01.2009 року, з 01.01.2010 року по 30.04.2010 року.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Добропільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (місцезнаходження: вул. Незалежності, 28а, м. Добропілля, Донецька область, 85000; ) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2, 85000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) понесені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Донецькій окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Лазарєв В.В.