Справа № 712/5209/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року

Київ

справа №712/5209/17

адміністративне провадження №К/9901/29973/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І.Л.

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №712/5209/17

за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Інспектора патрульної поліції м. Черкаси лейтенант поліції роти № 2 батальйону патрульної поліції Харченко Владислава Андрійовича про оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 липня 2017 року, прийняту у складі головуючого судді - Романенко В.А. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року, прийнята колегією суддів у складі: головуючого судді - Ключковича В.Ю, суддів: Грибан І.О., Губської О.А.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Черкаси, інспектора патрульної поліції м. Черкаси лейтенанта поліції роти №2 батальйону патрульної поліції Харченко Владислава Андрійовича. Позивач просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії АР № 729208 від 14.04.2017року, відповідно до якої його притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 122 КУпАП , накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 гривень, та закрити провадження у справі.

2. Позовна заява мотивована відсутністю у діях позивача складу адміністративного правопорушення.

3. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

4. Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивоване тим, що відповідачем належним чином доведено факт здійснення позивачем проїзду на червоний сигнал світлофора, а тому дії інспектора поліції щодо винесення оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є законними, а сама постанова - правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить її скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову повністю.

6. Вищий адміністративний суду України ухвалою від 20 вересня 2017 року відкрив провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року.

7. Верховний Суд ухвалою від 21 травня 2018 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

8. Відповідач подав заперечення на касаційну скаргу, в яких просив касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

9.1. Твердження судів попередніх інстанцій про те, що на момент перетину позивачем перехрестя, світлофор не міг працювати у жовтому миготливому режимі, оскільки він працює без переходу на миготливий режим спростовуються довідкою Черкаської філії ДП МВС України «Інформ - ресурси».

9.2. Відеозапис, наданий відповідачем на розгляд суду, не може вважатися належним доказом вини позивача, оскільки на ньому не зафіксовано безпосередньо момент перетину позивачем перехрестя на червоний сигнал світлофору. Крім того, у постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не міститься відомостей про технічний запис, яким зроблено такий відеозапис.

10. Аргументи, викладені у запереченнях на касаційну скаргу.

10.1.Факт роботи світлофора у звичайному режимі без жовтого миготливого сигналу на момент вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується листом-відповіддю Черкаської філії ДП МВС України «Інформ - ресурси» від 28.08.2017 року №188, де зазначено, що з 12.04.2017 року проводилися ремонтні роботи зі зміни режиму роботи світлофорного об'єкту на розі вул.Дахнівська з вул.Соснівська. Станом на 14.04.2017 року о 5:43 год. Вищезазначений світлофорний об'єкт працював у раніше заданому режимі, який після завершення робіт було змінено (додано режим жовтого миготіння). Крім того, із наданого відповідачем відеозапису та пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що на момент проїзду позивачем перехрестя, світлофор переключався на червоний сигнал без режиму жовтого миготіння.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. 14.04.2017 р. о 05 год. 40 хв. інспектор роти патрульної поліції Харченко В.А. спільно з інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в м. Черкаси ОСОБА_3 , рухаючись по вул. Дахнівська , помітили автомобіль NISSAN н/з НОМЕР_1, який здійснював рух прямо по вул. Дахнівська на перехресті з вул. Соснівська на заборонений сигнал світлофора (червоний), що є порушенням п. 8.7.3 е Постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від10.10.2001 р. «Про правила дорожнього руху» .

12. Керуючись пунктом 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектори поліції зупинили даний автомобіль.

13. За результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором патрульної поліції м.Черкаси лейтенантом поліції роти №2 батальйону патрульної поліції Харченком Владиславом Андрійовичем винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 729208 від 14.04.2017, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частино 2 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення в розмірі 425 гривень.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

14. Конституція України.

14.1.Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

15.Кодекс адміністративного судочинства України.

15.1.Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

15.2.Пункт 19 статті 4. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

15.3.Стаття 5. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

15.4. Стаття 19. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема у спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

15.5.Стаття 341. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

15.6.Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

15.7.Стаття 77. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

16. Кодекс про адміністративні правопорушення України.

16.1.Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

16.2.Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

16.3.Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

16.4. Стаття 258. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

16.5.Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

16.6. Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

17.Закону України «Про дорожній рух».

17.1.Стаття 16. Водій зобов'язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

17.2.Стаття 41. Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

18.Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

18.1. Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

18.2. Пункти 4, 5 розділу I. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

20.Аналізуючи доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

21.У справах за позовом фізичної особи щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності на суб'єкта владних повноважень в силу приписів статті 77 КАС України покладається обов'язок доказування правомірності своїх дій у разі, якщо останній заперечує проти позову.

22.Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судами першої та апеляційної інстанцій із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб'єкта владних повноважень.

23. Із наданого відповідачем на огляд суду відеозапису, судами встановлено, що відповідно до частини 2 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» патрульні поліції поінформували позивача ОСОБА_1, що зупинили його у зв'язку із проїздом на заборонений сигнал, що є порушенням пункту 8.7.3 е ПДР, за яке передбачена відповідальність відповідно до частини 2 статті 122 КУпАП. Після чого згідно пункту 2 частини 1 статті 32 Закону України «Про Національну поліцію» та пункту 2.4 ПДР поліцейськими було перевірено посвідчення водія та реєстраційний документ на транспортний засіб. Надалі інспектор поліції Харченко В.А. з'ясував всі фактичні обставини справи, роз'яснив позивачеві права та обов'язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені статтею 268 КУпАП та статтею 63 Конституції України. В подальшому інспектор Харченко В.А. виніс постанову АР № 729208 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП та наклав стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять п'ять) грн.

24.Таким чином, інспектор патрульної поліції Харченко В.А. не допустив порушень порядку притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

25.Щодо підстав для винесення оскаржуваної постанови, суди встановили, що на момент перетину позивачем перехрестя на розі вул.Дахнівська та вул.Соснівська у м. Черкаси світлофор працював без переходу на миготливий режим, що підтверджується вищезазначеним відеозаписом та показаннями свідка ОСОБА_3

26.Колегія суддів зазначає, що доводи касаційної скарги в частині неналежності досліджуваних судами попередніх інстанцій доказів, в силу вимог статті 341 КАС України, не можуть бути предметом оцінки суду касаційної інстанції, оскільки спрямовані на переоцінку встановлених по справі обставин, в той час, як завданням Верховного Суду є виключно перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

27. Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про правомірність оскаржуваної постанови серії АР № 729208 від 14.04.2017 року та відсутність підстав для її скасування.

28.З огляду на викладене рішення судів першої та апеляційної інстанцій є такими, що винесені із дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для їх скасування - відсутні.

29.Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

30.З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

31.Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 4 липня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 30 серпня 2017 року - залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л. Желтобрюх