Справа № 821/1107/17
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 821/1107/17

Категорія: 8.3.11 Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі :

головуючого судді: Джабурія О.В.

суддів: Кравченко К.В. , Вербицька Н. В.

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24.01.2018р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень-рішень № 3386-13 від 14.06.2017 р. та № 3387-13 від 14.06.2017 р.,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Херсонській області про скасування податкових повідомлень рішень № 3386-13 від 14.06.2017 р. та № 3387-13 від 14.06.2017 р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.06.2017 року отримав податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Херсонській області № 3386-13 від 14.06.2017, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 66 723,54 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Херсонській області № 3387-13 від 14.06.2017, яким визначено суму податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 793,45 грн.

Контролюючим органом для визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з обєкта оподаткування - належного позивачу домоволодіння за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, буд. 2/70, застосовано норму підпункту «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України.

Позивач вважає, що норма підпункту «ґ» підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України не може бути застосована для визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, обєкта оподаткування - належного позивачу домоволодіння за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, буд. 2/70, за 2016 рік.

Безпосереднє встановлення місцевих податків а, отже, і податку за нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст. 143 Конституції України.

Таким чином, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Позивач вказував на те, що рішенням Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області № 614 від 30.01.2015 введено в дію з 01 січня 2015 на території Новофедорівської сільської ради податок на майно та затверджено Положення про податок на майно.

Позивач вважає, що розрахунок сум податкового зобов'язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2016 рік на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області необхідно здійснювати відповідно до розмірів ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлених на території Новофедорівської сільської ради Голопристанського району Херсонської області Положенням про податок на майно.

За таких обставин позивач просив скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Херсонській області № 3386-13 від 14.06.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 66723,54 грн. та податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Херсонській області № 3387-13 від 14.06.2017, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 793,45 грн.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на вказане рішення. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року і ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити заявлені позовні вимоги.

Апелянт вважає безпідставним застосування контролюючим органом пп. «г» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України за умови відсутності відповідного рішення місцевої ради. Відповідно, збільшення на 25 000 грн. суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, при обчисленні контролюючим органом цього податку з обєктів оподаткування, які належать ОСОБА_1 і знаходяться в селі Залізний Порт Голопристанського району Херсонської області, за 2016 рік, суперечить нормам чинного законодавства.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

Як вбачається зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником домоволодіння, яке знаходиться за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, буд. 2/70 і складається з складових частин обєкта нерухомого майна: житловий будинок літ. «А» загальною площею 687,2 кв.м., житловий будинок літ. «Б» загальною площею 1379 кв.м., житловий будинок літ. «В» загальною площею 68,9 кв.м., житловий будинок літ. «О» загальною площею 1010,8 кв.м., магазин-кафетерій літ. «Д» загальною площею 189,2 кв.м., житловий будинок літ. «Г» загальною площею 487,5 кв.м.

14.06.2017 року, у відповідності до положень пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та згідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України контролюючим органом винесене податкове повідомлення-рішення від № 3386-13.

Вказаним податковим повідомленням-рішенням позивачу було визначено суму податкового зобов'язання за платежем - податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у сумі 66 723,54 грн.

Крім того, 14.06.2017 року також було винесене податкове повідомлення-рішення №3387-13, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у сумі 793,45 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що норма пп. «г» пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України не може бути застосована для визначення суми податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з обєкта оподаткування належного позивачу домоволодіння за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, . Залізний Порт, вул. Шкільна, 2/70, за 2016 рік.

ОСОБА_2 ПРАВА

Вимогами ч.1 ст.2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає та враховує наступне.

Згідно до вимог пп. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні і, в тому числі нерезиденти, які є власниками об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Об'єктами оподаткування податком є об'єкт житлової та нежитлової нерухомості, у числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України).

Згідно до пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 ПК України визначено, що базою оподаткування є загальна площа об'єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.4.1 п. 266.4 ст. 266 ПК України база оподаткування об'єкта житлової власності, що перебуває у власності фізичної особи - платника податку, зменшується:

а) для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів загальної площі;

б) для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості - на 120 кв. метрів загальної площі;

в) для різних видів об'єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток) - на 180 кв. метрів загальної площі, незалежно від їх кількості.

Зменшення надається один раз за базовий податковий (звітний) період (рік).

Згідно до пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 Кодексу обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості у такому порядку:

ґ) за наявності у власності платника податку об'єкта (об'єктів) житлової нерухомості, у тому числі його частки, що перебуває у власності фізичної чи юридичної особи - платника податку, загальна площа якого перевищує 300 квадратних метрів (для квартири) та/або 500 квадратних метрів (для будинку), сума податку, розрахована відповідно до підпунктів «а» - «г» цього підпункту, збільшується на 25000 гривень на рік за кожен такий об'єкт житлової нерухомості (його частку).

Підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України визначено, що податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об'єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з пп. 266.7.3. п.266.7 ст. 266 Кодексу платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за місцем проживанні (реєстрації) для проведення звірки даних щодо: об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об'єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів зокрема документів на право власності, контролюючий орган за місцем проживанні (реєстрації) платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомленні рішення вважається скасованим (відкликаним).

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

Вирішуючи справу та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що загальна площа домоволодіння за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, буд. 2/70, перевищує 500 кв.м., у звязку з чим контролюючим органом було правомірно збільшено суму податку з обєкта житлової нерухомості на 25 000 грн. на такий обєкт. У звязку з чим суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з даних АІС «Податковий блок» у власності ОСОБА_1 знаходиться наступні обєкти:

- житловий будинок за адресою: Херсонська область, Голопристанський район, с. Залізний Порт, вул. Шкільна, буд. 2/70, загальною площею 3633,4 кв.м.;

- квартира за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 28,7 кв.м.;

Нарахування проводилось відповідачем за загальною площею, яка становить 3633,4 кв.м. Річна сума дорівнює 66 723,54 грн. (3633,4 * 13,78)/12 місяців * 10 місяців = 41 723,54 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 повинен був сплатити податкове зобовязання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2016 рік у сумі 41 723,54 грн., без урахування 25 000 грн., які сплачуються щорічно за перевищення 500 кв.м. площі для будинку.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Стосовно збільшення апелянту податкового зобовязання на 25 000 грн., як це передбачено положеннями пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 12.3 статті 12 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків.

Зазначені рішення офіційно оприлюднюються відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення.

Зазначена норма розрізняє період опублікування рішення ради, плановий період та наступний період, кожен з яких має самостійне правове значення та не може співпадати в часі.

Згідно з пунктом 2.1 статті 2 ПК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зміна положень цього Кодексу може здійснюватися виключно шляхом внесення змін до цього Кодексу.

Жодних змін до вищезазначених положень Податкового кодексу України внесено не було, дія зазначених положень на 2016 рік законодавцем не зупинялась, місцеві ради не звільнялись від обов'язку при встановленні нового виду місцевого податку дотримуватись вимог підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що місцеві ради мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості.

Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для об'єктів нежитлової нерухомості був встановлений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28.12.2014 № 71-VIII, який набрав чинності 01.01.2015, отже, у 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку встановлення цього податку.

З огляду на неможливість збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом (у якому планується встановити місцевий податок) відповідно до норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), прийняте 30.01.2015 року Новофедорівською сільською радою Голопристанського району Херсонської області «Про податок на майно», відповідно до якого встановлено новий податок на майно податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки плановим періодом для застосування цього рішення є 2016 рік.

Аналогічна позиція була викладена Верховним Судом у Постанові від 22.05.2018 р. по справі № 814/1677/16 (адміністративне провадження № К/9901/1964/17) за касаційною скаргою Очаківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 18.05.2017 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 27.09.2017.

Враховуючи викладені обставини колегія суддів приходить до висновку про правомірність збільшення ОСОБА_1 податкового зобовязання на 25 000 грн. у звязку з наявністю у власності будинку, площа якого перевищує 500 кв.м.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб'єктом владних повноважень, свою позицію суду доказав та обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 24 січня 2018 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_3
Судді: ОСОБА_4 ОСОБА_5