Справа № 826/1874/18
Суддя: Вєкуа Н.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

31 травня 2018 року № 826/1874/18

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Вєкуа Н.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ФОП ОСОБА_1
доВідділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії ,
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов ФОП ОСОБА_1 до Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про:

- визнання протиправним та скасування рішення Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 29 грудня 2017 року № 302, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради;

- зобов'язання Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для надання відзиву та витребувано від останнього докази та відповідні матеріали.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що висновок Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 29 грудня 2017 року № 302 э протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач вже оскаржив відмову відповідача у видачі йому дозволу та рішенням суду, яке набрало законної сили, було визнано таку відмову протиправною. При цьому наголошує, що позивачу відмовлено вдруге у видачі дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки з тих самих підстав.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що при прийнятті оскаржуваного рішення, останній діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглянувши подані сторонам документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, фізична особа - підприємець ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1, 6271 га, що розташована на території Ходосівської сільської ради Києво- Святошинського району Київської області.

Вказану ділянку позивач отримала у власність на підставі договору купівлі - продажу від 10.11.2006 року. Право власності на земельну ділянку підтверджується виданим державним актом про право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 від 07.03.2007 з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства».

У зв'язку з необхідністю зміни цільового призначення земельної ділянки з «для ведення особистого селянського господарства» на «для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд», позивач 25.02.2016 звернувся до землевпорядної організації Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» та уклав договір №133 на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

В подальшому, землевпорядною організацією виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області кадастровий номер НОМЕР_3.

Так, позивачем 27.04.2016 даний проект подано для погодження до відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області.

В результаті розгляду вказаного проекту позивач отримала Висновок відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 123 від 13.05.2016 «Про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Згідно даного висновку, підставою для відмови у погодженні проекту є відсутність розробленої та затвердженої містобудівної документації.

Позивач вважаючи такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують права позивача, звернулась з відповідним позовом до суду.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2017 року №826/9373/16 адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано висновок відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації №123 від 13.05.2016 року про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1. Зобов'язано відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області повторно розглянути заяву Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія від 04.03.2016 №2/140 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосівської сільської ради та надати висновок відповідно до вимог чинного законодавства.

16 листопада 2017 року позивач звернулась до відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації з клопотанням, в якому просила на виконання постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2017 року №826/9373/16 повторно розглянути заяву Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру» Київська обласна філія від 04.03.2016 року №2/140.

За наслідком розгляду вказаного клопотання, 29.12.2017 року відділом містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надано висновок №302 «Про відмову у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки».

Згідно даного висновку, підставою для відмови у погодженні проекту є відсутність містобудівної документації на місцевому рівні-розробленого та затвердженого детального плану території та відповідно розподілу земельної ділянки.

Не погоджуючись з такою відмовою позивач звернувся до адміністративного суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини виникли стосовно погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміни її цільового призначення, а відтак врегульовані Земельним кодексом України та Законом України «Про землеустрій».

Статтею 14 Конституції України гарантується право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до пункту 1 статті 33 Земельного кодексу України закріплена можливість громадян України мати на праві власності та орендувати земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Згідно з статтею 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Віднесення земель до тієї чи іншої категорії згідно з частиною першою статті 20 Земельного кодексу України здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Кожна категорія земель має узагальнене цільове призначення, що визначає специфіку її особливого правового режиму.

Так, земельні ділянки, віднесені до однієї категорії, можуть використовуватися за різними видами цільового призначення.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про землеустрій» містить визначення поняття «цільове призначення земельної ділянки», згідно з яким це є її використання за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку.

Цільове призначення земельних ділянок, які надані громадянам, юридичним особам у власність чи постійне користування, зазначається в державних актах на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою. З цією метою до форми бланків зазначених державних актів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2002 №449 «Про затвердження форм державного акту на право власності на земельну ділянку та державного акту на право постійного користування земельною ділянкою» введена графа «цільове призначення ».

Таким чином, цільове призначення конкретної земельної ділянки фіксується у рішенні уповноваженого органу про передачу її у власність або надання у користування та в документі, що посвідчує право на земельну ділянку.

Відповідно до частини 3 статті 20 Земельного кодексу зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок.

Зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності провадиться:

щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою;

щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією, а щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, що не входять до території району, або в разі якщо районна державна адміністрація не утворена, - Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласною державною адміністрацією.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки приватної власності, цільове призначення якої змінюється, розробляється на замовлення власника земельної ділянки без надання дозволу Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування на його розроблення.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється в порядку, встановленому законом і погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1,2 статті 186-1 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об'єкт будівництва або планується розташування такого об'єкта, подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури.

Згідно із частинами 4, 5 статті 186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.

Відповідно до частини 6 статті 186-1 Земельного кодексу України підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

Зазначений орган зобов'язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У висновку про відмову погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Разом з цим, як вбачається із висновку №302 від 29.12.2017 року, яким позивачу відмовлено у погодженні проекту землеустрою, підставою для відмови стали не недоліки проекту, а відсутність розробленої та затвердженої містобудівної документації.

При цьому, варто наголосити на тому, що згідно наведених вище норм, єдиною підставою для відмови може слугувати лише невідповідність проекту землеустрою певним законодавчим нормам. Відсутність містобудівної документації не може розцінюватися як недолік проекту землеустрою.

Водночас, відповідно до листа Ходосівської сільської ради № 53 від 12.02.2016 року зазначено, що діючим генеральним планом с. Ходосівка Києво - Святошинського району Київської області, в межах якої знаходиться земельна ділянка позивача, не затверджено план зонування або детальний план території.

Згідно з частиною 3 статті 24 Закону №3038-VI, у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється.

Суд звертає увагу, що наведеними положеннями встановлено лише заборону передачі відповідних земельних ділянок у власність чи користування, тобто питання зміни цільового призначення вказана частинна статті не врегульовує.

Згідно частини 4 статті 24 Закону №3038-VI, зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється.

Таким чином, для застосування заборони, передбаченої цією нормою статті, обов'язковою є наявність плану зонування та/або детального плану відповідної території, на відповідність яким має перевірятися цільове призначення земельної ділянки. При цьому, відсутність вказаних документів унеможливлює застосування наведеної частини статті.

Відповідно до пункту 4.1. Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290, рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутність містобудівної документації по с. Ходосівка Києво - Святошинського району Київської області не означає невідповідність поданого позивачем плану землеустрою вимогам чинного законодавства та не є підставою для застосування заборон, передбачених ч.ч. 3, 4 ст. 24 Закону № 3038-VI.

Також з аналізу положень Закону №3038-VI вбачається, що відмовляючи у зміні цільового призначення земельної ділянки, відповідач має навести вичерпний перелік підстав для відмови.

При цьому, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання суб'єктом владних повноважень обов'язків встановлених законами України.

Водночас, як зазначалось вище, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2017 року №826/9373/16 визнано протиправним та скасовано висновок відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації №123 від 13.05.2016 року про відмову в погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки фізичної особи - підприємця ОСОБА_1. Згідно даного висновку, підставою для відмови у погодженні проекту є відсутність містобудівної документації на місцевому рівні-розробленого та затвердженого детального плану території та відповідно розподілу земельної ділянки.

Відповідно з вимогами ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оцінюючи оскаржувані відповідді, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб'єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов'язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб'єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов'язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб'єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

В свою чергу, як видно зі змісту оскаржуваної відповіді, вона не містить жодного обґрунтування (мотивації) на підтвердження того, з яких міркувань виходив відповідач при її наданні.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що рішення Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 29 грудня 2017 року № 302, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради, не ґрунтуються на нормах закону, є протиправним та, відповідно, підлягає скасуванню.

Визначаючись, щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради., суд виходить з наступного.

Як вже неодноразово зазначалось вище, відповідний субєкт владних повноважень за наслідком розгляду клопотання та аналізуючи пакет доданих до нього документів, дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, саме до повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування віднесено вирішення питання щодо надання дозволу. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб'єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов'язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

Обмежуючим фактором для рішень представників влади згідно з визначенням дискреційних повноважень є закон і справедливість.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

За наявності визначених законом умов, обставин справи, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача шляхом, зокрема, зобов'язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, або шляхом зобов'язання прийняти рішення. Це цілком узгоджується з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об'єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

"Ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Аналіз зазначених норм, у їх взаємозв'язку з нормами Кодексу адміністративного судочинства України, свідчить про те, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача, що зумовлює необхідність їх відновлення належним способом у тій мірі, у якій вони порушені. Зміст вимог адміністративного позову, як і, відповідно, зміст рішення, має виходити з потреби захисту саме порушених прав, свобод та інтересів у цій сфері.

З урахуванням тієї обставини, що позивач неодноразово звертався до Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради та отримував формальні відмови в його виданні, а також того, що підстави для відмови в наданні вказаного дозволу не передбачені Земельним кодексом України, дієвим і правильним способом захисту порушеного права позивача суд визнає зобов'язання відповідача погодити зазначений проект.

Суд вважає, що в даному випадку не буде втручанням суду в дискреційні повноваження відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, а буде обґрунтований спосіб захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач протиправно надав формальну відмову (неодноразово) з підстав, не передбачених діючим законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 19.05.2016 у справі № К/800/32729/15 на підставі правової позиції Верховного Суду України, викладеної у рішенні від 16.09.2015 у справі № 21-1465а15.

За наведених вище обставин, суд приходить до висновку, що для повного захисту позивача необхідно задовольнити вимогу щодо зобов'язання Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи задоволення позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області судові витрати в розмірі 3524,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області від 29 грудня 2017 року № 302, яким відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради;

Зобов'язати Відділ містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області погодити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ФОП ОСОБА_1, цільове призначення якої змінюється із земель для ведення особистого селянського господарства на землі для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Ходосіївської сільської ради.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу містобудування та архітектури Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на користь ОСОБА_1 ( ІПН НОМЕР_1) витрати на оплату судового збору в сумі 3524,00 грн. (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішенням суду може бути оскаржено за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Г. Вєкуа