Справа № 805/4236/17-а
Суддя: Сухарьок Михайло Гаврилович
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року справа № 805/4236/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: Сухарька М.Г., Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., при секретареві судового засідання Борисові А.А., за участю представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року в справі № 805/4236/17-а (головуючий І інстанції Стойка В.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес України» до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробізнес України» (далі позивач, товариство) звернулось до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними дії Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі відповідач, податковий орган, Мар'їнська ОДПІ) щодо безпідставного відключення від бази даних контролюючого органу, зобовязати відповідача надати електронні послуги та підключити товариство до бази даних контролюючого органу для подання податкових документів в електронному вигляді.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено, внаслідок чого визнано протиправними дії податкового органу та зобовязано підключити до бази даних.

Відповідач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що між сторонами укладено договір про визнання електронних документів. За результатами опрацювання зареєстрованих в ЄРПН за жовтень 2017 року податкових накладних встановлені операції, які можуть бути спрямовані на формування сумнівного податкового кредиту та подальшого надання неправомірної податкової вигоди по ланцюгу постачання, а саме: ТОВ «ВКФ Ілон» за відсутності у 2017 році операцій з придбання реєструє податкові накладні на адресу ТОВ «Донспецмонтаж», який у свою чергу реєструє податкові накладні на адресу ТОВ «Агробізнес України».

За таких обставин в апелянта виникли спірні питання, повязані з автентичністю податкових документів в електронному вигляді, тому, керуючись пунктом 3 розділу 5 Договору, дію договору про визнання електронних документів від 20.01.2017 зупинено.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивача до апеляційного суду не прибув, був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, встановила наступне.

Між ТОВ «Агробізнес України» та Мар'їнською ОДПІ 20.01.2017 укладено Договір № 200120171 про визнання податкових документів в електронному вигляді із застосуванням електронного цифрового підпису до органів ДФС засобами телекомунікаційного звязку або на електронних носіях, як оригіналу.

15 листопада 2017 року податкова накладна платника податку позивача не була прийнята з підстав «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 року № 233, а саме: Можливо, припинено дію Договору про визнання електронної звітності».

Вважаючи, що такі дії Мар'їнської ОДПІ суперечать вимогам чинного податкового законодавства ТОВ «Агробізнес України» звернулось до суду за захистом свого порушеного права.

Правовідносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України).

Підпунктом 21.1.1 п. 21.1 ст. 21 ПК України визначено, що посадові особи контролюючих органів зобов'язані дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Вимоги до оформлення податкових накладних, їх видачі та внесення до Єдиного реєстру податкових накладних (ЄРПН) встановлені ст. 201 ПК України.

За приписами абз.1 п. 201.10 ст. 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з абз. 3 та 4 п. 201.10 ст. 201 ПК України податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Відповідно до абз. 9 п. 201.10 ст. 201 ПК України якщо надіслані податкові накладні та/або розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених відповідно пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді із зазначенням причин.

Положеннями абз.11 п. 201.10 ст. 201 ПК України регламентовано, що реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється не пізніше п'ятнадцяти календарних днів, наступних за датою їх складання.

З огляду на викладене реєстрація податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є обов'язком постачальника товарів чи послуг. При цьому, зазначеному обов'язку кореспондує обов'язок центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову та митну політику, прийняти та зареєструвати надану платником податку-продавцем податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних регулюється Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (в редакції на момент складання податкової накладної) (далі Порядок № 1246).

Згідно з п. 7-10 Порядку № 1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі до ДФС здійснюється їх розшифрування, перевіряється електронний цифровий підпис, визначається відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, та у разі відсутності причин для відмови проводиться їх реєстрація.

Для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі, у якій наводяться реквізити зазначених документів, відповідність електронного документа формату (стандарту), затвердженому в установленому порядку, результати перевірки електронного цифрового підпису, інформація про постачальника (продавця) товарів (послуг), дата і час прийняття, реєстраційний номер, податковий період, за який подається податкова накладна та/або розрахунок коригування. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається платникові податку, який здійснює реєстрацію, засобами телекомунікаційного звязку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається у ДФС.

Причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є:

1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної;

2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується;

3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами;

4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3статті 200-1 ПК України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 01 липня 2015 року);

5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 ПК України.

Датою та часом подання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронній формі ДФС є дата та час, зазначені у квитанції про їх прийняття (підтвердження реєстрації) або неприйняття.

Отже законодавством визначено виключні підстави для відмови у прийнятті податкової накладної.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем направлялась податкова накладна та відповідно до квитанції № 1 від 15 листопада 2017 року документ доставлено до ДФС України, однак його не прийнято з підстав: «Порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного звязку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 № 233, а саме: . Можливо, припинено дію Договору про визнання електронних документів.»

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ані договором від 20 січня 2017 року, ані додатковою угодою від 23 січня 2018 року не передбачено саме припинення дії Договору.

Окрім цього, відповідачем не вказано, у чому саме полягає порушення Інструкції № 233. Також необхідно звернути увагу, що зазначена інструкція втратила чинність 15 листопада 2017 року на підставі Наказу № 557.

Докази проведення податковим органом перевірки господарської діяльності позивача або його контрагентів по ланцюгу постачання в матеріалах справи відсутні.

Тобто, доводи апелянта щодо співставлення податкових накладних позивача по ланцюгу постачання не приймаються судом як підстава для зупинення дії договору від 20.01.2017.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про безпідставне невизнання Мар'їнською ОДПІ податкової накладної, поданої ТОВ «Агробізнес України» 15.11.2017 через сумніви в автентичності податкових документів в електронному вигляді.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статями 139, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року в справі № 805/4236/17-а за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробізнес України» до Мар'їнської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 19 лютого 2018 року в справі № 805/4236/17-а залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 30 травня 2018 року. Повний текст постанови складений 31 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складення повного тексту в порядку, визначеному ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів М. Г. Сухарьок

ОСОБА_2

ОСОБА_3