Справа № 820/6046/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6046/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Григорова А.М.

суддів: Подобайло З.Г. , Тацій Л.В.

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду, м. Харків, від 14.03.2018, суддя Заічко О.В., , повний текст складено 22.03.18 по справі № 820/6046/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення від відповідача від 27.11.2017 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується з висновками викладеними в акті перевірки, застосованими штрафними санкціями та визначеними зобовязаннями. Позивач вважає, що при проведенні перевірки був порушений порядок встановлений законодавством, оскільки позивача не було повідомлено про проведення такої перевірки. Також, позивач вважає, що викладені в акті перевірки дані не відповідають дійсності, а тому по суті виявленого порушення у нього не виникло зобовязання самостійно сплатити з доходів податок та відобразити такі доходи у щорічній декларації. Крім того, позивач вважає, що при винесенні оскаржуваних рішень відповідачем не були враховані положення п.п. 165.1.59 п. 165.1 ст. 165 ПК України, під дію яких підпадає саме позивач. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати протиправними та скасувати спірні податкові повідомлення-рішення.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018р. у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 315, 317 КАСУ, оскільки висновки, викладені у рішенні не відповідають обставинам справи та недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими. Вказує, що суд, відмовляючи у позові, безпідставно прийшов до висновку, що позивач була обізнана про необхідність подання податкової декларації та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору відповідно до вимог пп. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у звязку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми боргу /кредиту/ платника податку, анульованого /прощеного/ кредитором. Вважає, що суд першої інстанції помилково визнав її заяви до банку про сплату заборгованості належним повідомленням про прощення боргу з зазначенням суми прощення, як того вимагає Податковий Кодекс. Вказує, що з урахуванням того, що позивач вносила кошти до банку у іноземній валюті - доларах США, банк, прийнявши рішення про прощення боргу, мав повідомити її про факт прощення, дату прийняття банком такого рішення, а також суму прощення у національній валюті з урахування курсу долара США на дату такого прощення. Тобто суд першої інстанції визнав встановленим обставини належного повідомлення позивачки про суму прощення боргу, за умов що таке повідомлення банк їй не направляв. Вказує, що її заяви до ПАТ Укрсоцбанк на здійснення погашення кредитної заборгованості в порядку черговості від 16.10.2015, 02.12.2015, 18.12.2015 є її зверненням до банку з проханням зарахувати кошти та здійснити прощення (анулювання) боргу у певній сумі. Однак повідомлення від банку про задоволення її прохання позивачу не направлялося, а тому вказані заяви не можуть бути визнані ні повідомленням банку позивачки про суму та дату прощення боргу, ні договором. Крім того зазначає, що при розгляді справи встановлено, що по результатам перевірки, як зазначено у п.1.1., яка проводилася 30.10.2017, складено акт № 17367/20-40- 13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.17 та встановлені порушення ОСОБА_1 пп. 164.2.17 Д п. 164.2 ст. 164, пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 ПК України та визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб з окремих доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності за період, що перевірявся, на суму 184 673,14 грн., а також порушення вимог законодавства, щодо сплати військового збору в розмірі 2770,10 грн. На вказаний акт, отриманий 07.11.17, були подані заперечення 13.11.17, на які позивач отримала відмову ГУ ДФС у Харківській області від 22.11.2017 у перегляді висновків акту документальної перевірки, у цій відмові вже було зазначено про нарахування суми військового збору 13896,16 гр. ОСОБА_2 ж сума вказана у оскаржуваному повідомленні - рішенні № НОМЕР_3 від 27.11.17 про збільшення суми грошового зобовязання за військовим збором на 17370,2 грн., з яких податкове зобовязання - 13896,16 грн., штрафні санкції 3474,04 грн. за порушення п.16 підрозділу 10 розділу XX ГЖ України на підставі акту № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.17. Таким чином зазначає, що у оскаржуваному повідомленні - рішенні № НОМЕР_3 від 27.11.17 зазначена сума податкового зобовязання по сплаті військового збору не така, як у акті перевірки, на підставі якого винесене вказане повідомлення - рішення. Зазначає, що представник відповідача пояснив суду першої інстанції, що в акті була помилка, яка у свою чергу була виправлена, шляхом направлення позивачу відповідного листа, при цьому пояснив, що відсутня норма права, яка дає право / можливість/ таким чином виправляти помилки у акті перевірки. Однак вказаним фактам суд першої інстанції взагалі не надав оцінки у своєму рішенні. На підставі викладеного просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 за її позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.11.17 №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, № НОМЕР_3 скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Від Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Також Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області до суду надані додаткові пояснення по справі, до яких додають копії листів Київської ОДПІ м. Харкова ГУ ДФС у Харківській області з доказами направлення позивачу та копію заперечень на акт перевірки. Вказують на правомірність проведеної перевірки та правомірність проведених нарахувань.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про залучення до матеріалів справи копії довідок ПАТ Укрсоцбанк від 23.05.2018р., копії квитанцій.

Позивач в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції погодився з позицією податкового органу та виходив з того, що в заявах про здійснити погашення кредитної заборгованості від 16.10.2015 року, 02.12.2015 року, 18.12.2015 року зазначено, що перерахунок суми анульованої (прощеної) заборгованості в національну валюту з метою декларування та сплати податку буде здійснено ОСОБА_1 самостійно за офіційним курсом Національного банку України станом на 00 годин на визначену дату анулювання (прощення) заборгованості. Отже, позивач був обізнаний про необхідність подання податкової декларації та сплати податку на доходи з фізичних осіб та військового збору відповідно до вимог п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України у звязку з отриманням додаткового блага у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, анульованого (прощеного) кредитором, що спростовує твердження позивача про неповідомлення кредитором ОСОБА_1 про прощення (анулювання) боргу та включення такої суми до податкового розрахунку суми доходу. На підставі вищевикладеного суд першої інстанції погодився з висновками відповідача, викладеними в акті перевірки, та вважає, що ОСОБА_1 повинна була сплатити податок з доходу, отриманого як додаткове благо у вигляді анулювання основної суми кредиторської заборгованості, у розмірі 184673,14 грн., у тому числі військовий збір у розмірі 13896,16 грн., а також відобразити ці суми у річній податковій декларації про майновий стан і доходи, в порядку встановленому положеннями Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції з даним висновком суду першої інстанції не погоджується виходячи з наступного.

Предметом даного позову є взаємовідносини між позивачем та органом доходів і зборів щодо нарахування позивачу податкових зобов'язань, що впливають на його права та обов'язки.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що фахівцем Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи платника податку ОСОБА_1 з питань щодо достовірності, повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності за період з 01.01.2015р. по 31.12.2015р., за результатами якої складено акт № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.2017 року, який отримано позивачем 07.11.2017 року згідно з поштовим повідомленням №721 (а.с. 44-51).

Відповідно до висновків акту № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.2017 року перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1, зокрема: п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу; п.п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України; п. 16 прим. 1 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України..

Не погодившись з зазначеними висновками акту перевірки, позивач звернувся до Головного управління ДФС у Харківській області з запереченнями від 13.11.2017 року, на які позивачу надана відповідь від 22.11.2017 року про відсутність підстав переглянути висновки акту перевірки №17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.2017 року (а.с. 75-76).

У звязку з виявленою друкарською помилкою позивачу 16.11.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області було направлено лист №3882/ФОП/20-40-13-14-17 (а.с. 77-78), в якому виправлено п. 2.5 розділу ІІ акту перевірки та висновки п. 1, п. 3 розділу ІІІ акту перевірки, викладені в наступній редакції: п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб на суму 184673,14 грн.; п. 16 прим. 1 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з військового збору в розмірі 13896,16 грн.

Зміни до акту перевірки були направлені позивачу поштою з повідомленням про вручення та отримані позивачем особисто 30.11.2017 року згідно з поштовим повідомленням №673, копія якого приєднана до матеріалів справи.

На підставі висновків, викладених в акті № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.2017 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 27.11.2017 року № по податку на доходи з фізичних осіб на загальну суму 230841,43 грн., з них сума податкового зобов'язання 184673,14 грн., штрафні санкції 46168,29 грн.; № НОМЕР_2 про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 170,00 грн.; № про збільшення грошового зобовязання з військового збору на загальну суму 17370,20 грн., з них сума податкового зобов'язання 13896,16 грн., штрафні санкції 3474,04 грн. (а.с. 52-57).

Щодо посилань позивачки в позовній заяві на порушення відповідачем порядку проведення перевірки, у звязку з неповідомленням ОСОБА_1 про проведення такої перевірки, колегія суддів зазначає наступне.

Особливості проведення документальної позапланової невиїзної перевірки визначенні ст.79 Податкового кодексу України.

Відповідно до п.79.1 ст.79 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, Документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно з п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється, якщо платником податків не подано в установлений законом строк податкову декларацію, розрахунки, звіт про контрольовані операції або документацію з трансфертного ціноутворення, якщо їх подання передбачено законом.

Пунктом 79.2 ст.79 Податкового кодексу України, в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних відносин, передбачено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виходячи з аналізу норм законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що підставами для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки є наявність обставин для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Податкового кодексу України, а саме:

- прийняття керівником контролюючого органу рішення про її проведення, яке з урахуванням вимог Кодексу оформлюється наказом;

- надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до п.42.2. ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено в відповідачем, контролюючим органом з метою здійснення контролю за дотриманням платниками податків вимог Податкового кодексу України в частині повноти нарахування та сплати податків та зборів під час отримання доходу у вигляді додаткового блага на адресу ПАТ Укрсоцбанк було направлено запит №12293/1/20-31-13-03 від 12.09.2016 року щодо надання документів, які підтверджують анулювання (прощення) боргу (а.с. 59).

На вказаний запит контролюючим органом отримано відповідь ПАТ Укрсоцбанк (лист від 27.09.2016 №11.1-186/79-1137, вх. №19259/10 від 30.09.2016) про отримання платником податків ОСОБА_1 доходу у вигляді додаткового блага від ПАТ Укрсоцбанк у період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с. 60-61).

У звязку з надходженням зазначеної інформації від ПАТ Укрсоцбанк та неподанням платником ОСОБА_1 декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, контролюючим органом відповідно до вимог п.п. 78.1.2 п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України було прийнято рішення у формі наказу від 28.09.2017 року №5305 Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податку ОСОБА_1 (а.с. 41).

Також, контролюючим органом було складено письмове повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (а.с. 42).

Зазначені наказ про проведення перевірки та письмове повідомлення були направлені позивачу 03.10.2017 року поштою з повідомленням про вручення за штрихкодовим ідентифікатором № 295 на адресу платника податків: АДРЕСА_1, згідно з відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України (а.с. 42-43).

Поштова кореспонденція була повернута з відміткою за закінченням терміну зберігання.

За результатами дослідженого в судовому засіданні суду апеляційної інстанції копії конверту та пошуку на сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" за штрихкодовим ідентифікатором № 295 встановлено, що відправлення за цими номерами не вручено під час доставки .

08.11.2017р. працівниками Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" на конверті було зроблено позначку "невдала спроба вручення (не вручено під час доставки): інші причини" та даний конверт повернуто відправнику.

Згідно витягу з сайту сайті Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" за штрихкодовим ідентифікатором № 295 відправник, Головне управління ДФС у Харківській області, конверт отримав 09.11.2017р.

Колегія суддів зазначає, що згідно ОСОБА_3 проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податку ОСОБА_1 № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4, перевірку позивача було проведено 03.11.2017р.

Враховуючи наведене, дату отримання податковим органом документу про вручення позивачу наказу про проведення перевірки, колегія суддів приходить до висновку, що на момент проведення податковим органом перевірки позивача у відповідача були відсутні докази належного ознайомлення позивача про дату початку та місце проведення такої перевірки, оскільки конверт з позначкою "невдала спроба вручення (не вручено під час доставки): інші причини" отримано Головним управління ДФС у Харківській області лише 09.11.2017р., тобто через шість днів після проведення перевірки позивача.

Колегія суддів зазначає, що присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов'язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.

Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у рішенні від 15.05.2018 р. у справі № 809/1578/17.

Також колегія суддів вважає порушеною Головним управління ДФС у Харківській області процедуру винесення податкових повідомлень - рішень від 27.11.2017 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

Відповідно до положень пп. 17.1.6 п. 17.1 ст. 17, ст. 86 ПК України результати перевірок оформлюються, зокрема, у формі акта, який підписується посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками. Акт документальної виїзної перевірки складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, та реєструється у контролюючому органі протягом пяти робочих днів з дня, що настає за днем закінчення установленого для проведення перевірки строку (для платників податків, які мають філії та/або перебувають на консолідованій сплаті, - протягом 10 робочих днів).

У разі незгоди платника податків або його законних представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті перевірки, вони мають право подати свої заперечення до контролюючого органу протягом пяти робочих днів з дня отримання акта, які розглядаються протягом пяти робочих днів та платнику податків надсилається відповідь. Платник податку має право брати участь у розгляді заперечень, про що такий платник податку зазначає у запереченнях.

У разі якщо платник податку виявив бажання взяти участь у розгляді його заперечень до акта перевірки, контролюючий орган зобовязаний повідомити такого платника податків про місце і час проведення такого розгляду. ОСОБА_2 повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень, але не пізніше ніж за два робочих дні до дня їх розгляду.

Участь керівника відповідного контролюючого органу (або уповноваженого ним представника) у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обовязковою. Такі заперечення є невідємною частиною акта перевірки.

Платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до п. 1, 2, 6 розділу ІІ, п. 1, 6 розділу V «Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового валютного та іншого законодавства платниками податків юридичними особами та їх відокремленими підрозділами», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за № 1300/27745, результати документальних перевірок оформлюються, зокрема, у формі акта, який складається у двох примірниках та підписується посадовими особами контролюючого органу, який проводив перевірку, а також посадовими особами платника податків або його законними представниками.

В акті документальної перевірки, інформативних додатках та інших матеріалах не допускаються будь-які виправлення цифрових показників, дат та інших даних.

До підписання акта документальної перевірки враховуються пояснення, надані посадовими особами платника податків або його законними представниками під час перевірки.

При виникненні спірних питань та наданні заперечень щодо встановлених порушень під час здійснення перевірки такі питання та заперечення виносяться на розгляд постійних комісій із розгляду спірних питань при відповідних контролюючих органах.

За результатами розгляду заперечень складається висновок, у якому зазначаються наведені в акті документальної перевірки висновки, факти та дані, щодо яких надано заперечення платником податків, короткий зміст заперечень, наводиться обґрунтування позиції контролюючого органу стосовно кожного питання, порушеного в запереченнях, та підбиваються підсумки щодо обґрунтованості заперечень.

Що стосується процедури прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, то з цього приводу суд враховує, що відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником податкового органу протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до органу державної податкової служби за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Таким чином податковий орган не мав права виносити податкові повідомлення - рішення до вручення платнику податків, позивачу, акту перевірки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що акту документальної позапланово невиїзної перевірки № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 було складено 03.11.2017.

У звязку з виявленою помилкою позивачу 16.11.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області було направлено лист №3882/ФОП/20-40-13-14-17 (а.с. 77-78), в якому виправлено п. 2.5 розділу ІІ акту перевірки та висновки п. 1, п. 3 розділу ІІІ акту перевірки, викладені в наступній редакції: п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164, п.п. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб на суму 184673,14 грн.; п. 16 прим. 1 підрозділ 10 розділу ХХ Податкового кодексу України у результаті чого визначено суму податкових зобовязань з військового збору в розмірі 13896,16 грн.

Зміни до акту перевірки були направлені позивачу поштою з повідомленням про вручення та отримані позивачем особисто 30.11.2017 року згідно з поштовим повідомленням №673, копія якого приєднана до матеріалів справи (а.с 132).

Таким чином належний акт перевірки, з урахуванням змін, був вручений платнику податків лише 30.11.2017 р.

Однак, на підставі висновків, викладених в акті № 17367/20-40-13-14-07/НОМЕР_4 від 03.11.2017 року контролюючим органом винесено податкові повідомлення-рішення від 27.11.2017 року №, № НОМЕР_2, №, тобто до отримання позивачем належного акту перевірки, що не відповідає положення п. 86.8 ст. 86 ПК України .

При цьому колегія суддів звертає увагу, що податковим органом до матеріалів справи надано акт перевірки від 03.11.2017р., який не відповідає за змістом акту перевірки, який був наданий платнику податків, позивачу, в частині вищезазначених сум та висновків.

Колегія суддів зазначає, що не дотримання відповідачем вимог ст. 78 та ст. 86 Податкового кодексу України є самостійними підставами визнання протиправними та скасування оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 27.11.2017 року №, № НОМЕР_2, №, винесених на підставі зазначеної перевірки та акту перевірки.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відмовляючи у задоволені позову в частині скасування оскаржуваних податкових - повідомлень рішень, суд першої інстанції свої висновки вмотивовував тим, що прощений борг за кредитом є доходом, який включається до оподатковуваного доходу, оскільки це призвело до збільшення активів позивача.

Відповідно до пп.14.1.54 Податкового кодексу України доходом з джерелом його походження з України є будь-який дохід, отриманий резидентом або нерезидентом, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Згідно з п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платниками податку з доходів фізичних осіб є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи; фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні; податковий агент.

Відповідно до п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об'єктами оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання); іноземні доходи - доходи (прибуток), отримані з джерел за межами України.

За змістом п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Загальний місячний оподатковуваний дохід складається із суми оподатковуваних доходів, нарахованих (виплачених, наданих) протягом такого звітного податкового місяця (пп.164.1.2 п.164.1 ст.164 Податкового кодексу України).

Види доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначені п.164.2 ст.164 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. "д" пп.164.2.17 Податкового кодексу України (в редакції на час анулювання) до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включається сума боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощення) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, в якому такий борг було анульовано (прощено), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, виникає у платника податку за наявності таких умов:

а) отримання платником податку доходу, у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням;

б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу;

в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду;

г) відображення платником податків отриманого доходу у річній податковій декларації.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.04.2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ Укрсоцбанк було укладено договір кредиту №839/3/27/38/8-267 в іноземній валюті у розмірі 138600 доларів США зі сплатою 12,5% річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в додатках до договору, на придбання нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 (а.с. 19-25).

На виконання вказаного договору кредиту між ОСОБА_1 та ПАТ Укрсоцбанк було укладено іпотечний договір від 08.04.2008 року №839/4/27/38/8-299 (а.с. 26-27).

При цьому колегія суддів зазначає, що як вбачається з наданих позивачем до суду апеляційної інстанції, документів (виписок з банку та квитанцій) та не спростовано відповідачем, сума коштів, сплачена позивачем банку перевищує суму коштів отриманих позивачем в кредит.

З наданих ПАТ Укрсоцбанк документів вбачається, що 16.09.2015 року між тими самими сторонами було укладено договір про внесення змін №4 до договору кредиту №839/3/27/38/8-267 від 08.04.2008 року, відповідно до умов якого передбачалось, що у разі виконання ОСОБА_1 умов, зазначених у п. 3.1 та п. 3.2 цього договору про внесення змін, сума заборгованості за кредитом підлягає анулюванню (а.с. 94-97).

16.10.2015 року ОСОБА_1 до Азовсько-Донецького відділення ПАТ Укрсоцбанк було надано заяву (а.с. 91), в якій позивач просить здійснити погашення кредитної заборгованості в порядку черговості, яка передбачена в п.3.10 Договору про внесення змін №4 від 16.10.2015 року до договору кредиту №839/3/27/38/8-267 від 08.04.2008 року в загальній сумі 5000,00 доларів США, шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку №6748. Також, позивач просив здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 5000,00 доларів США.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про обовязок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної заборгованості за кредитом і відобразити таких дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Дата анулювання (прощення) заборгованості 22.10.2015 року, що підтверджено довідкою банку (а.с. 90).

02.12.2015 року ОСОБА_1 до Азовсько-Донецького відділення ПАТ Укрсоцбанк було надано заяву (а.с. 92), в якій позивач просить здійснити погашення кредитної заборгованості в порядку черговості, яка передбачена в п.3.10 Договору про внесення змін №4 від 16.10.2015 року до договору кредиту №839/3/27/38/8-267 від 08.04.2008 року в загальній сумі 20000,00 доларів США, шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку №6748. Також, позивач просив здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 20000,00 доларів США.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про обовязок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної заборгованості за кредитом і відобразити таких дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Дата анулювання (прощення) заборгованості 08.12.2015 року, що підтверджено довідкою банку (а.с. 90).

18.12.2015 року ОСОБА_1 до Азовсько-Донецького відділення ПАТ Укрсоцбанк було надано заяву (а.с. 93), в якій позивач просить здійснити погашення кредитної заборгованості в порядку черговості, яка передбачена в п.3.10 Договору про внесення змін №4 від 16.10.2015 року до договору кредиту №839/3/27/38/8-267 від 08.04.2008 року в загальній сумі 15000,00 доларів США, шляхом договірного списання коштів з поточного рахунку №6748. Також, позивач просив здійснити анулювання (прощення) заборгованості за договором кредиту в загальній сумі 15000,00 доларів США.

У вказаній заяві зазначено, що ОСОБА_1 належним чином повідомлена банком про суму анулювання (прощення) заборгованості та про обовязок самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб з суми прощеної заборгованості за кредитом і відобразити таких дохід у річній податковій декларації відповідно до вимог п.п. 164.2.17 д п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України. Дата анулювання (прощення) заборгованості 24.12.2015 року, що підтверджено довідкою банку (а.с. 90).

Отже, з метою правильного вирішення даної справи підлягають встановленню та дослідженню обставини справи щодо наявності у позивача обовязку подання річної декларації та, відповідно, щодо відображення у ній доходів на підставі абз. д пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, та відповідно докази повідомлення позивача про анулювання (прощення) боргу.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанцій, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, мотивував своє рішення тим, що кредитором повідомлено боржника про анулювання (прощеного) боргу посилаючись на заяви позивача про здійснити погашення кредитної заборгованості від 16.10.2015 року, 02.12.2015 року, 18.12.2015 року, а тому такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. Аналогічна позиція викладена відповідачем у відзиві на адміністративний позов та у відзиві на апеляційну скаргу.

Проте, колегія суддів критично оцінює заяви позивача про здійснити погашення кредитної заборгованості, як належні докази повідомлення про анулювання (прощення) заборгованості.

Дані заяви були підписані позивачем 16.10.2015 року, 02.12.2015 року, 18.12.2015 року, а анулювання боргу відповідно було проведено 22.10.2015р., 08.12.2015р., 24.12.2015р., тобто через декілька днів після підписання заяв позивачем.

Яким чином позивачка дізналась про виконання банком своїх зобов'язань, анулювання боргу, з матеріалів справи не вбачається.

З урахуванням зазначеного, порушення Головним управлінням ДФС у Харківській області процедури прийняття податкових повідомлень - рішень від 27.11.2017 року №, № НОМЕР_2, №, доводи відповідача щодо їх правомірності та відповідні висновки суду першої інстанції є помилковими.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Отже, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з адміністративним позовом, згідно оригіналу квитанції № 18479196 від 06.12.2017р, яка міститься в матеріалах справи (а.с.4), сплатив судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. При подачі апеляційної скарги, згідно оригіналу квитанції № 18795541 від 05.04.2018 р, яка міститься в матеріалах справи (а.с.148), судовий збір в сумі 960,00 грн., що підтверджується випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України. Всього за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.03.2018 по справі № 820/6046/17 скасувати.

Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 27.11.2017 р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, № НОМЕР_3.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань за зобов'язаннями Головного управління ДФС у Харківській області на користь ОСОБА_1 1600 грн. 00 коп. витрати по сплаті судового збору.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду .

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_2
Повний текст постанови складено 29.05.2018.