Справа № 820/3611/18
Суддя: Котеньов О.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

04 червня 2018 р. Справа № 820/3611/18

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Котеньов О.Г., розглянувши матеріали позовної заяви Приватного акціонерного товариства "Коксолит" (вул. Володі Дубініна, буд. 8, оф. 10, м. Дніпро, 49050, ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради Харківської області Драгіна Олександра Івановича (вул. Сумський Шлях, буд. 11, смт. Солоницівка, Дергачівський район, Харківська область, 62370, ), треті особи - Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (вул. Володимирська, буд 46, м. Київ, 01601, ), Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" (вул. Червоношкільна набережна, буд. 24, м. Харків, 61010, ) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернулось Приватне акціонерне товариство "Коксолит" з адміністративним позовом до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради Харківської області Драгіна Олександра Івановича, треті особи - Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК", Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод", в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради Харківської області Драгіна Олександра Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.02.2018 №39666455;

- скасувати запис №24862079 від 13.02.2018 про право власності, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради Харківської області Драгіним Олександром Івановичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 14.02.2018 № 39666455.

На усунення недоліків позовної заяви, встановлених ухвалою суду від 15.05.2018, позивачем 31.05.2018 через канцелярію суду надано заяву з додатками, з якої судом встановлено, що позивачем такі недоліки усунуто.

З матеріалів справи судом встановлено, що 04.09.2012 між Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД» та Публічним акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» (нове найменування - Публічне акціонерне товариство «Сбербанк») укладено Договори про відкриття кредитної лінії № 26-В/12/66/ЮО та № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

З метою забезпечення зобов'язань за вказаними кредитними договорами між Приватним акціонерним товариством «ХАРКІВСЬКИЙ КОКСОВИЙ ЗАВОД» та Публічним акціонерним товариством «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ» укладено Іпотечний договір, посвідчений 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним № 5139.

Предметом іпотеки за Іпотечним договором є нерухоме майно, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Харків, Карачівське шосе, 44.

Приватне акціонерне товариство «Коксолит» утворене шляхом виділу з Приватного акціонерного товариства «Харківський кокосовий завод» та стало правонаступником останнього у частині зобов'язань за Договорами про відкриття кредитних ліній № 26-В/12/66/ЮО та № 27-В/12/66/ЮО від 04.09.2012.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.01.2016 у справі № 922/6007/16 за результатами розгляду справи за позовом ПАТ «Сбербанк» до ПрАТ «Харківський коксовий завод», в якому позивач просив визнати недійсними та скасувати рішення Загальних зборів акціонерів ПрАТ «Харківський коксовий завод» щодо виділу з останнього нових юридичних осіб, в тому числі ПрАТ «Коксолит», залишеним без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 12.04.2016 відмовлено ПАТ «Сбербанк» у задоволенні позову до ПрАТ «Харківський коксовий завод».

Постановою Вищого господарського суду України від 14.12.2016 у справі № 922/6007/16 постанову Харківського апеляційного господарського суду від 29.08.2016 та рішення Господарського суду Харківської області від 08.06.2016 у справі № 922/6007/16 залишено без змін.

Також в порядку адміністративного судочинства розглядався інший спір за позовом ПАТ «Сбербанк», в якому позивач оскаржував пункт Наказу Міністерства юстиції України від 24.02.2017№ 670/5 «Про скасування рішень державних реєстраторів», яким позивачу було відмовлено у скасуванні реєстраційної дії в державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань проведеної державним реєстратором 28.04.2016, а саме: державна реєстрація юридичної особи шляхом виділу (в т.ч. за судовим рішенням) стосовно ПрАТ «Коксолит».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.12.2017 у адміністративній справі № 826/8499/17 за вищезазначеним позовом ПАТ «Сбербанк», залишеним без змін Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.04.2018 ПАТ «Сбербанк» відмовлено у задоволенні вказаного адміністративного позову.

Судом встановлено, що державним реєстратором прав па нерухоме майно Комунального підприємства «Постачальник послуг» Солоніщівської селищної ради Харківської області Драгіним Олександром Івановичем прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 39666455 від 14.02.2018, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень внесено запис № 24862079 від 13.02.2018 про право власності на єдиний майновий комплекс, що розташований за адресою: Харківська обл. м. Харків, Карачівське шосе, 44, за ПрАТ «Харківський коксовий завод».

При цьому, до зазначеного єдиного майнового комплексу увійшло нерухоме майно ПрАТ «Харківський коксовий завод», що передане останнім в іпотеку ПАТ «Сбербанк», згідно з Іпотечним договором, посвідченим 13.09.2012 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д. за реєстраційним № 5139 та забезпечувало виконання зобов'язань за Договорами про відкриття кредитних ліній від 04.09.2012 № 26-В/12/66/ЮО та № 27-В/12/66/ЮО, що перейшли у порядку правонаступництва до ПрАТ «Коксолит» (інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав від 26.04.2018 № 122119219).

Відповідно до ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю. Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право. Суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Відмова від права на звернення до суду є недійсною. Іноземці, особи без громадянства та іноземні юридичні особи користуються в Україні таким самим правом на судовий захист, що й громадяни та юридичні особи України.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви N 29458/04 та N 29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом" [див. рішення у справі "Занд проти Австрії" (Zand v. Austria), заява N 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися "судом, встановленим законом", національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття "суду, встановленого законом" зводиться не лише до правової основи самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС Країни визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 4 КАС України регламентовано, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

За правилами частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб'єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Разом з тим неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб'єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб'єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Враховуючи те, що у справі, яка розглядається, спірні правовідносини пов'язані із реєстрацією майнових прав, невиконанням умов цивільно-правової угоди, що випливають із договірних відносин, то за таких обставин спір у цій справі не є публічно-правовим і не підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Зазначена правова позиція суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 802/1792/17-а (постанова від 21.03.2018).

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, оскільки зазначену заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Як вказано у ч. 6 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз'яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

За таких обставин, враховуючи суть спірних правовідносин та суб'єктний склад цього спору, суд приходить до висновку про те, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а має вирішуватись за правилами господарського судочинства.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 170, 243, 248, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Коксолит" (вул. Володі Дубініна, буд. 8, оф. 10, м. Дніпро, 49050, ) до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Комунального підприємства "Постачальник послуг" Солоницівської селищної ради Харківської області Драгіна Олександра Івановича (вул. Сумський Шлях, буд. 11, смт. Солоницівка, Дергачівський район, Харківська область, 62370, ), треті особи - Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" (вул. Володимирська, буд 46, м. Київ, 01601, ), Приватне акціонерне товариство "Харківський коксовий завод" (вул. Червоношкільна набережна, буд. 24, м. Харків, 61010, ) про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про право власності.

Роз'яснити позивачу, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Роз'яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п'ятнадцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності редакцією Кодексу адміністративного судочинства України від 15.12.2017.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Котеньов О.Г.