Справа № 461/3167/18
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/3167/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю секретаря судового засідання Сидорак М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: 79024, м.Львів, вул. Липківського, 14/1) до ОСОБА_2 митниці державної фіскальної служби України (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄРДПОУ 39420875) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача ОСОБА_2 митниці ДФС, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил ОСОБА_2 митниці ДФС №2069/40800/17 від 17.04.2018 р. про притягнення до відповідальності ОСОБА_1

В обгрунтування поданого позову покликається на те, що 17.04.2018 р. за результатами розгляду справи згідно протоколу №2069/20900/18 заступником начальника ОСОБА_2 митниці ДФС ОСОБА_3 було винесено постанову у справі про порушення митних правил. Вказаною постановою позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення в розмірі 8500,00 грн. згідно ч.3 ст.470 МК України.

Позивач з даною постановою не погоджується, оскільки вважає, що посадовою особою митного органу, який розглядав його справу, не взято до уваги всі доводи, які позивач надавала.

Крім цього, позивач зазначив, що дане правопорушення не є триваючим було вчинене і закінчене 29.09.2017 р., а отже адміністративне стягнення за порушення митних правил могло бути накладене на позивача не пізніше 6 місяців з дня його вчинення, тобто не пізніше 30.03.2018 р. проте оскаржувана постанова винесена 17.04.2018 р.

Представник позивач у судове засідання не зявився, оскільки подав клопотання в якому просив суд проводити розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та просить такі задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не зявився. Проте, на адресу суду було скеровано відзив на позовну заяву /а.с.22-26/. Згідно якого, вважає позовні вимоги позивача необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Оскільки позивачем вчинено триваюче правопорушення, тому постанова про накладення на позивача адміністративне стягнення винесена відповідно до вимог закону. Просив суд відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи, суд доходить до наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд встановив, що постановою заступника начальника ОСОБА_2 митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії ОСОБА_3 від 17.04.2018 р. ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого частиною 3 статті 470 Митного кодексу України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 (вісім тисяч пятсот) гривень./а.с.7-8/

Як вбачається із оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 29.03.2018 року близько 12 години 10 хв. слідуючи з України в ОСОБА_4 через митний пост «Грушів» ОСОБА_2 митниці ДФС в якості водія автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер WWY50596, VIN-JMZGY19T231121119, країна реєстрації - ОСОБА_4, вїхав в зону митного контролю смугою руху «зелений коридор».

Під час перевірки інформації в ЄАІС ДМС України встановлено, що 08.09.2017 року громадянин ОСОБА_1 ввіз на митну територію України в режимі «транзит» в зоні діяльності ОСОБА_2 митниці ДФС автомобіль марки «Mazda 6», реєстраційний номер WWY50596, VIN-JMZGY19T231121119, країна реєстрації - ОСОБА_4, який станом на 29.03.2018 року за її межі не вивозився та у інший митний режим, згідно з нормами чинного законодавства, поміщений не був.

До митного контролю ОСОБА_1 надав довідку від 26.03.2018, видану ФОП ОСОБА_5; акт здачі-приймання виконаних робіт від 26.03.2018р.; наряд-замовлення від 26.03.2018р.; копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП ОСОБА_5 від 10.01.2006; копію Свідоцтва платника єдиного податку ОСОБА_5 серія А № 254546; 5) повідомлення у ОСОБА_2 митницю ДФС. Згідно вказаних документів автомобіль марки «Mazda 6», реєстраційний номер WWY50596, VIN-JMZGY19T231121119, знаходився на ремонті на станції технічного обслуговування за адресою: м. Львів, вул. Опришківська, 5.

Документи ж, надані ОСОБА_1 вказували лише на те, що транспортний засіб «Mazda 6», реєстраційний номер WWY50596, VIN-JMZGY19T231121119, перебував на ремонті, й не містять жодних доказів того, що даний ремонт був вимушеним і потребував його зазначений автомобіль внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили.

Отже, ОСОБА_1 перевищив встановлений ч.1 ст. 95 МК України строк доставки товару - транспортного засобу особистого користування марки «Mazda 6», реєстраційний номер WWY50596, VIN-JMZGY19T231121119, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення терміном більше ніж на 10 діб, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України.

Частиною 1 статті 381 МК України встановлено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

При цьому, згідно з гл. 55 р. ХІІ МК України поміщення громадянином - резидентом транспортного засобу, постійно зареєстрованого у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, у будь-який інший митний режим ніж транзит супроводжуватиметься обов'язковим письмовим декларуванням цього транспортного засобу та виконанням інших митних формальностей, передбачених Митним кодексом України (письмове зобов'язання, застосування заходів гарантування тощо).

Отже, пропуск ввезеного 08.09.2017р. ОСОБА_1 на митну територію України автомобіля марки «Mazda 6», реєстраційний номер WWY50596, VIN-JMZGY19T231121119, здійснено у порядку, передбаченому нормами ч.1 ст.381 МК України - в митному режимі «транзит», на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

У відповідності до ст.95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення в десять діб, а у разі переміщенні в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Згідно ч.3 ст. 470 МК України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Встановлено, що транспортний засіб, керований ОСОБА_1, не є транспортним засобом комерційного призначення, на нього поширюється регулювання ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки згідно з п. 57 ч.1 ст. 4 Митного кодексу України термін товар вживається в значенні будь-якої рухомої речі, у тому числі такої, на яку законом поширено режим нерухомої речі (крім транспортних засобів комерційного призначення), валютні цінності, культурні цінності, а також електроенергію, що переміщується лініями електропередачі.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач вважає, що правопорушення передбачене ч.3 ст.470 МК України, яке не зазначене в статті 467 МК України не є тримаючим, було вчинене і закінчене 29.09.2017 р., а отже адміністративне стягнення за порушення митних правил могло бути накладене на позивача не пізніше 6 місяців з дня його вчинення, тобто не пізніше 30.03.2018 р. проте оскаржувана постанова винесена 17.04.2018 р.

Однак, суд з такими твердженнями позивача не погоджується, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 467 МК України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень. Тобто ст. 467 МК України не визначає виключного переліку триваючих порушень.

Відповідно до листа Мінюсту України від 17.07.2007 р. № 22-14-493, триваючими визнаються правопорушення, які, розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обовязків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обовязок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

ОСОБА_6 юстиції України від 01.12.2003 року № 22-34-1465 розяснено, що триваючими адміністративними проступками є проступки, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою (наприклад, проживання без паспорта, самовільне будівництво будинків або споруд тощо), припиняються або виконанням регламентованих обов'язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Дуже часто ці правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності. Тобто триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків.

Правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, є розпочатим на одинадцятий день після закінчення визначеного митницею терміну транзитного переміщення, проте завершується воно відповідно до ч.ч. 1, 4, 8 МК ст. 102 МК України, якими й передбачені підстави завершення митного режиму транзит, а саме:

1. Митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення.

4. Митний режим транзиту також завершується поміщенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим при дотриманні вимог, встановлених цим Кодексом.

8. Митний режим транзиту також припиняється у разі конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили, за умови підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Таким чином, перевищення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, не є підставою для завершення митного режиму «транзит», а предмети, після перевищення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу не можуть використовуватися для вільного обігу на митній території України, оскільки такі не поміщені в митний режим імпорту згідно глави 13 МК України. Після спливу зазначених строків такі продовжують перебувати на митній території України з порушенням умов митного режиму «транзит», тобто із порушенням законодавства, що свідчить про триваючий характер правопорушення.

Порушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України (перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб), починається із 21-ї доби з дати ввезення транспортного засобу на митну територію України та закінчується датою вивезення транспортного засобу за межі митної території України, поміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення в інший митний режим або конфіскації товарів, їх повної втрати внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили. Тобто, дане порушення є триваючим.

Окрім того, листом Міндоходів України від 30.08.2013 №16666/7/99-99-24-03-09-17 було розяснено, що обґрунтованим є розгляд питання щодо накладення стягнення за порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України, за підстав віднесення його до категорії триваючих (зокрема, недоставлення до митниці у встановлений ст. 95 МК України строк), не пізніше ніж через 6 місяців з дня виявлення.

Таким чином, порушення, вчинене ОСОБА_1, є триваючим, у звязку із чим є формально закінченим з моменту його субєктивного офіційного виявлення під час здійснення митних процедур 29.03.2018 року та невідкладної фіксації його в протоколі про ПМП № 2069/20900/18.

Відтак, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності 17.04.2018 р., то адміністративне стягнення накладене на позивача в межах шестимісячного строку, передбаченого ст..467 МК України.

Як розяснено в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 25.10.2017 року № К/800/34472/16, від 30.11.2017 № К/800/15868/16 та від 30.11.2017 № К/800/10719/16 колегії суддів зазначають: «невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обовязок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває у безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обовязку».

Окрім того, у справі за № К/9901/23243/18 (448/1346/15-а) Верховний Суд, вирішуючи питання про усунення неоднакового застосування касаційним судом норм права, з метою встановлення чи є правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК та інкриміноване позивачу, триваючим, у своїй постанові від 13.03.2018 прийшов до наступних висновків:

«Правова позиція представника позивача, рівно як і оцінка суду першої інстанції стосовно того, що у частині першій статті 467 МК України наведено вичерпний перелік триваючих порушень митних правил, є безпідставною.

Так, з логічно-граматичного аналізу ч.1 ст. 467 МК України висновується, що перелік триваючих порушень, наведений у ній, є орієнтовним…

Діяння (бездіяльність) позивача щодо невивезення транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, за межі території України, характеризуються тривалим… невиконанням встановленого МК України обовязку. Вчиняючи такі діяння, позивач перебував у стані безперервного порушення закону, тому відповідне порушення не може вважатись таким, що носить разовий характер.»

Таким чином, перевищення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, не є підставою для завершення митного режиму «транзит», а твердження про «припинення позитивного обовязку особи доставити відповідні предмети в орган доходів і зборів» зроблений без врахування відповідних положень МК України.

Предмети, після перевищення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу не можуть використовуватися для вільного обігу на митній території України, оскільки такі не поміщені в митний режим імпорту згідно глави 13 МК України. Після спливу зазначених строків такі продовжують перебувати на митній території України з порушенням умов митного режиму «транзит», тобто із порушенням законодавства, що свідчить про триваючий характер правопорушення.

При цьому у вищезгаданій постанові Верховний Суд зазначає: «Посилання представника позивача на те, що обовязок щодо зворотного вивезення транспортного засобу впродовж 10 діб темпорально обмежений, є неприйнятними, оскільки встановлений законом обовязок вважається виконаним саме з моменту його виконання (або є закінченим з моменту притягнення до встановленої законом відповідальності), а не із закінченням граничних строків такого виконання.

У звязку з вищенаведеним суд вважає, що наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, було підставою для накладення відносно нього адміністративного стягнення. При цьому, суд вважає, що адміністративне стягнення накладено в межах встановленого строку накладення адміністративних стягнень, відповідно до визначеної компетенції відповідача, у відповідності та з дотриманням положень Митного кодексу України, а тому постанова в справі про порушення митних правил № 2069/120900/18 від 29.03.2018 року складена правомірно.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч.4 ст.288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита. Тому судові витрати слід компенсувати за рахунок держави із бюджетних асигнувань відповідача, відповідно до вимог ст.139 КАС України.

Керуючись ст. ст.9, 72, 90, 240, 271, 286, 288 КАС України, ст.ст.92, 93, 381, 470 МК України, ст..288 КУпАП суд, -

ухвалив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, адреса проживання: 79024, м.Львів, вул. Липківського, 14/1) до ОСОБА_2 митниці державної фіскальної служби України (79000, м.Львів, вул. Костюшка, 1, код ЄРДПОУ 39420875) про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил - залишити без задоволення, а постанову у справі про порушення митних правил №2069/20900/18 від 29.03.2018 р. - без змін .

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Повний текст рішення складений 31.05.2018 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до ОСОБА_2 апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В.Є. Радченко