Справа № 809/1491/17
Суддя: Кушнерик Мар’ян Петрович
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1851/18

Колегія суддів Львівського апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді Кушнерика М.П.

суддів Мікули О.І., Гінди О.М.

з участю секретаря судового засідання Лемцьо І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року суддя Гундяк В.Д., час ухвалення 11.24 год., місце ухвалення м.Івано-Франківськ у справі № 809/1491/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, повний текст складено 14.12.2017р., -

В С Т А Н О В И Л А:

31.10.2017р. позивач звернулася до суду з позовом в якому з врахуванням зміни позовних вимог просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Івано-Франківській області від 10.07.2017 за № про донарахування податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування - 30861 грн. за податковим зобов'язанням і 7715,25 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями; від 10.07.2017 за № про донарахування 170 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік; від 08.11.2017 за № про донарахування податку на доходи фізичних осіб у сумі основного платежу 3885,40 грн. та штрафної санкції на суму 971,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач неправомірно, в порушення положень підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, всупереч фактичним обставинам, необґрунтовано та безпідставно зробив висновок про отримання позивачем доходу у вигляді додаткового блага в загальній сумі 205740,0 грн., а тому з порушенням строків позовної давності збільшив суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 38576,03 грн., з них за основним платежем на суму 30861,0 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 7715,25 грн. і за штрафними санкціями в сумі 170,0 грн. за неподання податкової звітності.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржила дану постанову з підстав порушення норм матеріального права та невідповідності фактичним обставинам справи, мотивуючи тим, що при проведенні перевірки податковим органом не враховано строк давності, що визначений пунктом 102.1 статті 102 Податкового кодексу України, протягом якого податковий орган має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків: не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання (в тому числі від нарахованої пені).

Податкове повідомлення-рішення від 10.07.2017 за № про донарахування 170 грн. штрафної санкції за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік відповідачем прийнято на 1166 день, хоча граничний строк становить 1095 днів.

Крім того, контролюючий орган вважає, що при розрахунку суми податку не враховано вимоги абз. 2 ст. 167 ПКУ що сума доходу, яка перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (у 2013 році - 11470 грн) оподатковується за ставкою 17%.

В складі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2013 рік оподаткуванню підлягає річний дохід, який складається з суми загальних місячних оподатковуваних доходів, отриманих протягом такого звітного податкового року, а не місячний, як вважає ДФС.

Просить скасувати постанову і прийняти нову, якою позов задоволити.

Податковий орган подав відзив на апеляційну скаргу в якому зазначає, що у повідомленнях про анулювання боргу, які отримані ОСОБА_1 29.03.2013 року, останню було попереджено про те, що анульована сума заборгованості є її доходом, отриманим як додаткове благо, який необхідно відобразити у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб. Жодних документів, пояснення або декларацію станом на початок проведення перевірки позивачем податковому органу надано не було.

Позивачкою не подано річну декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, а тому контролюючим орган мав право визначити суму грошового зобов"язання без дотримання строку давності визначеного п.102.1 ст.102 ПК України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились, належним чином повідомлені про дату, місце та час розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи відповідно до ч.4 ст.229, ч.2 ст.313 КАС України та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.03.2014 року відповідачем отримано відповідь та копії підтверджуючих документів від ПАТ "Дельта банк" на запит податкового органу, відповідно до яких банківською установою 29.03.2013 року прийнято рішення про анулювання кредитної заборгованості ОСОБА_1, яка виникла відповідно до кредитного договору за №379-041/ФКВ-08 від 03.09.2008 року в сумі 205739,92 грн. (а.с. 29).

Анульована сума заборгованості є доходом, отриманим як додаткове благо, який підлягає до відображення у річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб (а.с.31).

З 26.05.2017 року по 01.06.2017 року ГУ ДФС в Івано-Франківській області проведено позапланову невиїзну документальну перевірку ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб з отриманих доходів за період з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року.

За результатами перевірки позивача податковим органом складений акт за №480/09-19-13-04/НОМЕР_4 від 08.06.2017 року, яким встановлено порушення пп.49.18.4, п.49.18 ст.49, п.п. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.179.1, п.179.7 ст.179 ПКУ та донараховано податку на доходи фізичних осіб в загальному розмірі 38 576,03 грн.

На підставі акту перевірки 10.07.2017 року податковим органом прийняті податкові повідомлення-рішення №, № (а.с. 6-7).

За результатами адміністративного оскарження зазначені податкові повідомлення-рішення залишено без змін, та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 08.11.2017, яким збільшено грошове зобов'язання по податку на доходи фізичних осіб в сумі основного платежу - 3 885,4 грн., штрафної санкції - 971,35 грн. (а.с. 28).

Задовольняючи позов суд першої інстанції погодився з правомірністю визначення оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування та штрафних санкцій за неподання податкової декларації.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного:

Анульований ПАТ "Дельта банк" борг позивача за Кредитним договором №379-014/ФКВ-08 від 03.09.2008 року в сумі 205739,92 грн. є доходом ОСОБА_1, який підлягав включенню платником податку до його річного оподатковуваного доходу, як отримане додаткове благо відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 ПК України.

Підпунктом 16.1.3, 16.1.4 пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України визначено, що платники податків і зборів зобов'язані подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів. Платники податків зобов'язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов'язком. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов'язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1. статті 162 розділу IV Податкового кодексу України встановлено, що платниками податку є фізична особа-резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Згідно підпункту 163.1.1. пункту 163.1. статті 163 цього Кодексу об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відповідно до абзацу "д" підпункту 164.2.17. пункту 164.2. статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, зокрема, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно підпункту 14.1.47. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і таке вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2013 рік, відповідно до пункту 179.1 та 179.7 статті 179 Податкового кодексу України, якою передбачено, що платник податку зобов'язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу. Фізична особа зобов'язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену в поданій нею податковій декларації.

Підпунктом 49.18.4. пункту 49.18. статті 49 Податкового кодексу України встановлено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним, крім випадків, передбачених розділом IV цього Кодексу.

Також, позивачем не сплачено податок на доходи фізичних осіб з доходів, отриманих у 2013 році.

Згідно пункту 167.1. статті 167 Податкового кодексу ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті), у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року, до суми такого перевищення застосовується ставка 17 відсотків.

Таким чином, позивач зобов'язана була сплатити 34 746,4 грн. податку на доходи фізичних осіб.

У разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування - п. 123.1. статті 123 ПК України, а тому накладено штраф у розмірі 8 686,6 грн. (34746,4 грн. х 25%) Відповідно за неподання податкової декларації за 2013 рік - 170 грн. штрафних (фінансових) санкцій.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Податковим кодексом України не передбачено, обов'язок податкового органу щодо з'ясування підстав анулювання заборгованості, так як податковим агентом - банківською установою самостійно здійснюється прощення заборгованості і визначається ознака доходу, за якою виплачується дохід платнику податків.

Колегією суддів також враховано, що ОСОБА_1 належним чином була повідомлена банком про анулювання (прощення) частини боргу, із зазначенням покладення обов"язку на позивачку самостійної сплати податку та відображенням цього доходу у своїй річній податковій декларації, відповідно до діючого законодавства (а.с.31)

Твердження апелянта про те, що податковим органом не враховано строк давності, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки згідно з п.102.ст.102 Кодексу грошове зобов'язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті, в тому числі, якщо податкову декларацію за період, протягом якого виникло податкове зобов'язання, не було подано.

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то воно не може бути скасоване чи змінене з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 243 ч.3, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2017 року у справі № 809/1491/17 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя М. П. Кушнерик
судді О. І. Мікула
О. М. Гінда
Повне судове рішення складено 01.06.18