Справа № 804/2482/18
Суддя: Рябчук Олена Сергіївна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 травня 2018 року Справа № 804/2482/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рябчук О.С.
розглянувши у спрощеному провадженні в місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною, -
04 квітня 2018 р. до Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулась Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» (далі - позивач) з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - відповідач) з вимогами про:
- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» витрат по підготовці справи до розгляду в розмірі 2200 (дві тисячі двісті гривень) 00 копійок;
- стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України на користь Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» понесених судових витрат у вигляді судового збору в розмірі 1762 грн. 00 коп.
Позивачем в обґрунтування позовних вимог зазначено, що Первинною професійною спілкою «Правозахисники країни» 09 листопада 2017 року до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України був направлений запит за вих. № 264 з проханням надати інформацію про те, яким чином були використані кошти, які були заощаджені в результаті зменшення поліцейським премії за січень-вересень 2017 року. Зазначений запит Департаментом патрульної поліції отримано 13.11.2017 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. 19 грудня 2017 року за вих. № 6988/41//5/03-2017, з порушенням п'ятиденного терміну, що передбачений ч.1 ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», Департамент патрульної поліції НПУ надав інформацію на запит. Позивач вважає, що відповідачем було порушено ч.1 ст.28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», у зв'язку з чим, просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання належної інформації на запит позивача за вих. № 264 від 09.11.2017 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
08.05.2018 року відповідачем подано до суду відзив на адміністративний позов, в якому зазначено, що відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Втім, як вбачається з тексту запиту за вих. № 264, позивач просив надати йому інформацію яка стосується інтересів поліцейських взагалі, а тому така інформація жодним чином не відноситься до трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів членів профспілки позивача, а також не стосується господарської діяльності підприємств, організацій, оскільки Департамент не є суб'єктом проведення господарської діяльності. А тому, за змістом запиту позивача він підпадає під дію Закону України «Про звернення громадян» та розглядається в порядку визначеному цим законом. 19.12.2017 року за вих. № 6988/41/5/03-2017 відповідачем було надано вичерпну відповідь на вищевказаний запит позивача, без порушень чинного законодавства. З урахуванням зазначеного, у задоволенні адміністративного позову просив відмовити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Первинна професійна спілка «Правозахисники країни» звернулась до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із запитом за вих. № 264 від 09.11.2017 року в порядку статті 28 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» щодо одержання безоплатно інформації від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій.
В зазначеному запиті позивач просив надати інформацію про те, яким чином були використані кошти, які були заощаджені в результаті зменшення поліцейським розміру премії за січень-вересень 2017 р. Премії поліцейських Управління патрульної поліції м. Дніпрі зменшено на загальну суму 438700 грн., в Управлінні патрульної поліції у м. Києві - на загальну суму 1087810, 00 грн, в ГУНП в Дніпропетровській області на загальну суму 833957,88 грн. Про зменшення розміру премій позивачу стало відомо з листа ДПП НПУ № 5225/41/5/03-2017 р. від 09.10.2017 р.
Зазначений запит був отриманий Національною поліцією України 13.11.2017 року, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, що міститься у матеріалах справи (а.с.10).
Листом вих. № 6988/41/5/03-2017 від 19.12.2017 року на запит від 09.11.2017 року № 264 позивача було повідомлено, що на суму зменшення премій поліцейським, які допустили порушення службової дисципліни було у тому ж місяці збільшено суму премій поліцейським, які відзначились при виконанні службових обов'язків, затримання злочинців, спасіння життя громадян. Надання інформації щодо поліцейських, які не є членами Вашої профспілки не передбачено Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Відповідно до статті 1 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», професійна спілка (профспілка) - це добровільна неприбуткова громадська організація, що об'єднує громадян, пов'язаних спільними інтересами за родом їх професійної (трудової) діяльності (навчання); первинна організація профспілки - добровільне об'єднання членів профспілки, які, як правило, працюють на одному підприємстві, в установі, організації незалежно від форми власності і виду господарювання або у фізичної особи, яка використовує найману працю, або забезпечують себе роботою самостійно, або навчаються в одному навчальному закладі; член профспілки - особа, яка входить до складу профспілки, визнає її статут та сплачує членські внески.
Статтею 3 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» визначено сферу дії цього закону та встановлено, що його дія поширюється на діяльність профспілок, їх організацій, об'єднань профспілок, профспілкових органів і на профспілкових представників у межах їх повноважень, на роботодавців, їх об'єднання, а також на державні органи та органи місцевого самоврядування.
Особливості застосування цього Закону у Збройних Силах України (для військовослужбовців), Національній поліції, Державній кримінально-виконавчій службі України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки України встановлюються відповідними законами.
Частинами 1, 2 статті 104 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що для захисту своїх прав та законних інтересів працівники поліції можуть утворювати професійні об'єднання та професійні спілки відповідно до Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Професійні спілки поліції здійснюють свої повноваження із урахуванням обмежень, що накладаються на працівників поліції цим Законом. Професійним спілкам працівників поліції та їх членам заборонено організовувати страйки або брати в них участь.
Згідно частини першої статті 19 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» профспілки, їх об'єднання здійснюють представництво і захист трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілок в державних органах та органах місцевого самоврядування, у відносинах з роботодавцями, а також з іншими об'єднаннями громадян.
Враховуючи, що питання, яке висвітлювалося в запиті до відповідача, стосувалося членів профспілкової організації (відповідачем вказане твердження не спростовано), суд приходить до висновку, що дане питання стосується прав, свобод та інтереси безпосередньо членів даної Профспілки, що надає право позивачу здійснювати їх захист в порядку, передбаченому Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Крім того, у листі № 6988/41/5/03-2017 від 19.12.2017 року, відповідачем було підтверджено розгляд запиту позивача у відповідності до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045, оскільки відповідь надавалася з врахуванням інформації щодо поліцейських, які є членами профспілки позивача. Так в листі № 6988/41/5/03-2017 від 19.12.2017 року, відповідачем зазначено, що поліцейським, які є членами профспілки позивача суми премій не збільшувались. Надання інформації щодо поліцейських, які не є членами профспілки позивача не передбачено Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
Таким чином, розгляд запиту Професійної спілки «Правозахисники країни» за вих. № 264 від 09.11.2017 року відповідачем повинен був здійснюватися у відповідності до вимог Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» від 15.09.1999 року № 1045, зокрема, статті 28 зазначеного Закону, якою передбачено, що профспілки, їх об'єднання мають право одержувати безоплатно інформацію від роботодавців або їх об'єднань, державних органів та органів місцевого самоврядування з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів, а також інформацію про результати господарської діяльності підприємств, установ або організацій. Зазначена інформація має бути надана не пізніше п'ятиденного терміну.
Статтею 243 Кодексу законів про працю України гарантовано право громадян на об'єднання у професійні спілки.
Згідно ст. 244 Кодексу законів про працю України визначено, що права професійних спілок, їх об'єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до Конституції України та Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» громадяни України мають право на основі вільного волевиявлення без будь-якого дозволу створювати професійні спілки з метою представництва, здійснення і захисту своїх трудових та соціально-економічних прав та інтересів, вступати до них та виходити з них на умовах і в порядку, визначених їх статутами, брати участь у роботі професійних спілок.
Держава визнає професійні спілки повноважними представниками працівників і захисниками їх трудових, соціально-економічних прав та інтересів в органах державної влади та місцевого самоврядування, у відносинах з власником або уповноваженим ним органом, а також з іншими об'єднаннями громадян.
Гарантії діяльності профспілок закріплені в статті 248 Кодексу законів про працю України. Так, для реалізації повноважень профспілок, передбачених Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», члени виборних органів профспілкових організацій підприємств, установ і організацій, вищестоящих профспілкових органів, а також повноважні представники цих органів мають право, зокрема:
- вимагати і одержувати від власника або уповноваженого ним органу, іншої посадової особи відповідні документи, відомості та пояснення щодо умов праці, виконання колективних договорів, додержання законодавства про працю та соціально-економічних прав працівників;
- безпосередньо звертатися в усній або письмовій формі до власника або уповноваженого ним органу, посадових осіб з профспілкових питань;
- перевіряти розрахунки з оплати праці та державного соціального страхування, використання коштів на соціальні і культурні заходи та житлове будівництво.
Обов'язок власника або уповноваженого ним органу надавати інформацію на запити профспілок, їх об'єднань встановлений статтею 251 Кодексу законів про працю України, зокрема, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в тижневий строк надавати на запити профспілок, їх об'єднань інформацію щодо умов та оплати праці працівників, соціально-економічного розвитку підприємства, установи, організації та виконання колективних договорів і угод.
Суд не погоджується з позицією відповідача про те, що запитувана позивачем інформація не відноситься до трудових та соціально-економічних прав та законних інтересів членів профспілки, з огляду на таке.
Конституцією України закріплені такі основні соціально-економічні права особи як, зокрема: 1) право власності (стаття 41); 2) право на підприємницьку діяльність (стаття 42); 3) право на працю (стаття 43); 4) право на страйк (стаття 44); 5) право на відпочинок (стаття 45); 6) право на соціальний захист (стаття 46); 7) право на житло (стаття 47); 8) право на достатній життєвий рівень (стаття 48); 9) право на охорону здоров'я (стаття 49); 10) право на забезпечене життя та здорове довкілля (стаття 50).
Статтею 2 Кодексу законів про працю України передбачено, що право громадян України на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Держава створює умови для ефективної зайнятості населення, сприяє працевлаштуванню, підготовці і підвищенню трудової кваліфікації, а при необхідності забезпечує перепідготовку осіб, вивільнюваних у результаті переходу на ринкову економіку. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Працівники мають право на відпочинок відповідно до законів про обмеження робочого дня та робочого тижня і про щорічні оплачувані відпустки, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку, на участь в управлінні підприємством, установою, організацією, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування в старості, а також у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття, на право звернення до суду для вирішення трудових спорів незалежно від характеру виконуваної роботи або займаної посади, крім випадків, передбачених законодавством, та інші права, встановлені законодавством.
Таким чином, суд зазначає, що питання пов'язані з преміюванням поліцейських та питання використання заощаджених коштів безпосередньо відносяться до трудових та соціально-економічних прав особи.
З системного аналізу наведених норм права прямо вбачається, що профспілка має право запитувати у роботодавця, яким є відповідач, інформацію з питань, що стосуються трудових і соціально-економічних прав та законних інтересів своїх членів.
Отже, відповідач, не надавши інформацію на запит позивача від 09 листопада 2017 року за вих. № 264 в п'ятиденний термін, діяв усупереч Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Національної поліції України щодо ненадання інформації на запити Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» № 264 від 09 листопада 2017 року.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини другої вказаної статті до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Приписами статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України регламентовано поняття та порядок розподілу між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
Так, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
До матеріалів справи позивачем надано копії Договору про надання юридичних послуг № 20/03-1 від 20 березня 2018 року між позивачем та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1, квитанцій від 20 березня 2018 року № 20/03-1 на суму 800,00 грн., № 20/03-2 на суму 1000,00 грн. та № 20/03-3 на суму 400,00 грн., розрахунок наданих послуг згідно вказаного договору на загальну суму 2 200,00 грн., а також прейскурант на юридичні послуги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
Відповідно до вказаного розрахунку позивачем отримано правову допомогу у вигляді усної консультації та правового аналізу наданих документів з питання звернення до суду з адміністративним позовом на суму 800,00 грн., написання адміністративного позову про визнання бездіяльності протиправною 1 000,00 грн. та подача адміністративного позову про визнання бездіяльності протиправною до суду 400,00 грн.
Витрати на оплату послуг за подання адміністративного позову до суду не підлягають задоволенню, оскільки адміністративний позов підписаний та поданий безпосередньо до суду головою первинної професійної спілки «Правозахисники країни».
Сума витрат на правову допомогу в розмірі 1 800,00 грн. (усна консультація та складання позову) є не обґрунтованою з огляду на складність справи та обсяг наданих послуг.
Позивачем, також, не надано доказів на підтвердження тривалості часу, витраченого на виконання робіт.
Отже, відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають витрати на підготовку справи до розгляду у загальному розмірі 1 000,00 грн.
Судовий збір у розмірі 1 762,00 грн., сплачений позивачем при поданні адміністративного позову до суду відповідно до квитанції від 15737852 від 04.04.2018 року, також підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань.
Згідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно до ст. 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Враховуючи викладене, адміністративний позов Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 263, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Адміністративний позов Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання бездіяльності протиправною - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції Національної поліції України щодо ненадання інформації на запит Первинної професійної спілки «Правозахисники країни» за вих. № 264 від 09 листопада 2017 року в п'ятиденний термін, передбачений ч.1 ст.28 ЗУ «Про професійні спілки їх права та гарантії діяльності».
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тесту судового рішення.
Рішення суду набуває законної сили у відповідності до положень ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.С. Рябчук