Справа № 490/5769/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 490/5769/17

Категорія: 2.1 Головуючий в 1 інстанції: Гуденко О.А.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Миколаївської міської ради, в якому просив визнати незаконним та нечинним рішення від 21.12.2000 року про внесення змін до п.1 рішення «Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_2О.» від 03.03.2000 року, що викладений в наступній редакції: «Доручити виконкому міської ради до 01 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння одній із вулиць м. Миколаєва імені ОСОБА_2 перейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_2О.».

Обґрунтовуючи вимоги позивач, посилаючись на витяг зі стенограми сесії міської ради, вказує на те, що 21.12.2000 року було голосування за інше рішення, ніж те, яке було прийнято за №26/1 від 21.12.2000 року.

Рішення Миколаївської міської ради від 26/1 від 21.12.2000 року «Про перейменування вулиці Паркової на вулицю ОСОБА_2 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 року №17/20 не є предметом його оскарження, оскільки прийнято з дотриманням вимог законодавства.

За ствердженням позивача, оскаржуване ним рішення без назви, прийняте з голосу головуючого на сесії міської ради, без наявності проекту і дотепер ніде не опубліковано.

Окрім того, позивач наполягав на тому, що оскаржуване рішення прийняте без врахування громадської думки та суперечить інтересам мешканців даної вулиці.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив із того, що прийняті на засіданні ради рішення за наслідками голосування повинні мати письмовий вираз у вигляді викладеного надрукованого тексту рішення за підписом головуючого, чому, зокрема, відповідає (за формою та структурою) рішення Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року № 26/1, яке оформлено за наслідками голосування, яке відбулося на засіданні 26-ї сесії ХХІІ скликання.

Стенограма, на думку суду першої інстанції, це є фактично розгорнуте викладення протоколу засідання ради, тому вважати, що викладені в стенограмі фрази, навіть, якщо вони стилістично відрізняються від надрукованого рішення ради, є її окремим рішенням є помилковим.

За таких умов, як вважав суд, оскаржуване в межах даного адміністративного позову рішення не є прийнятим, а, отже, не можна визнати неправомірним рішення, яке не прийнято.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, наголошує на невідповідності викладених в ньому висновків обставинам справи та просить його скасувати, прийнявши нову постанову про задоволення вимог.

Зміст апеляційної скарги повторює зміст позову про те, що жодний пункт тексту рішення Миколаївської міської ради №26/1 від 21.12.2000 року не відповідає пропозиції міського голови, яка ставилась на голосуванні в цей день.

На підставі вказаних обставин, апелянт вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що за результатами обговорення на засіданні 26-ї сесії ХХІІ скликання було прийнято рішення №26/1 від 21.12.2000 року не відповідає обставинам справи.

Відзив на апеляційну скаргу від Миколаївської міської ради до суду апеляційної інстанції не надходив.

Враховуючи, що відсутні клопотання від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції, відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, розглянув справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, додержання норм матеріального та процесуального права, провівши аналіз доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої та апеляційної інстанцій свідчать про те, що рішенням Миколаївської міської ради №17/20 від 03.03.2000 року вирішено доручити виконкому міської ради до 01.05.2000 року внести пропозиції щодо присвоєння однієї із вулиць Центрального району м. Миколаєва імені міського голови ОСОБА_2

Як вбачається зі стенограми двадцять шостої сесії Миколаївського міської ради від 21.12.2000 року, міський голова ОСОБА_3 запропонував поставити на голосування та внести зміни до п.1 рішення міської ради «Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_2О.» від 03.03.2000 року, виклавши його в такій редакції: «Доручити виконкому міської ради до 1 січня внести зміни і пропозиції щодо присвоєння однієї із вулиць м. Миколаєва імені ОСОБА_2. Перейменувати вулицю Паркову у вулицю ОСОБА_2О.».

Згідно тексту стенограми вбачається, що міський голова доповів, що рішенням «Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_2О.» було доручено міській раді внести пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м. Миколаєва його імені.

На підставі висновків по топоніміці міста у травні поточного року до міської ради були надані для попереднього розгляду пропозиції щодо перейменування однієї з вулиць: Будівельників, Миколаївська, Молодогвардійська на вулицю ОСОБА_2

Жодна з цих пропозицій не знайшла підтримки у більшості депутатського корпусу, тому, після повторного розгляду цього питання, комісією була внесена пропозиція про перейменування вул. Паркової на вулицю ОСОБА_2

Ця пропозиція була розглянута на 12 постійних комісіях та була підтримана більшістю депутатського корпусу, а також погоджена профільними комісіями Миколаївської міської ради.

21 грудня 2000 року за наслідками голосування було прийнято рішення Миколаївської міської ради №26/1 згідно якого внесено зміни до п.1 рішення Миколаївської міської ради «Про увіковічення пам'яті Миколаївського міського голови ОСОБА_2О.» від 03.03.2000 року №17/20.

Доручено виконкому міської ради до 01.05.2000 року внести пропозиції щодо присвоєння одній з вулиць м. Миколаєва імені міського голови ОСОБА_2, перейменувати вулицю Паркову на вулицю ОСОБА_2

До того ж, слід зазначити, що у судовому порядку (справа № 490/2300/17) розглядався спір за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправним рішення Миколаївської міської ради №26/1 від 21.12.2000 року «Про перейменування вулиці Паркової на вулицю ОСОБА_2 та внесення змін до п.1 рішення міської ради від 03.03.2000 року №17/20».

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 18.04.2018 року даний позов залишено без розгляду у звязку з пропущенням позивачем строку звернення до суду.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановивши обставини справи прийняв законне та обґрунтоване рішення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що місцеве самоврядування в Україні здійснюється, зокрема, на принципах: законності, гласності, колегіальності.

Таким чином, Миколаївська міська рада, будучи органом місцевого самоврядування, повинна діяти в спосіб, в порядку та на підставі норм діючого законодавства України.

Згідно з п. 41 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються, зокрема, прийняття рішень з питань адміністративно-територіального устрою в межах і порядку, визначених цим та іншими законами.

Відповідно до п. 1 ст. 37 цього ж Закону до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать такі власні (самоврядні) повноваження, як підготовка і внесення на розгляд ради питань щодо найменування (перейменування) вулиць, провулків, проспектів, площ, парків, скверів, мостів та інших споруд, розташованих на території відповідного населеного пункту.

Рішенням Миколаївської міської ради №15/3 від 10.12.1999 року затверджений Регламент Миколаївської міської ради.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 5.1 Регламенту (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) на пленарних засіданнях рада приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

При встановленні результатів голосування до загального складу Ради включається міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні Ради, і враховується його голос. Рішення ради у п'ятиденний строк з моменту його прийняття підписується головуючим на засіданні ради.

Згідно розділу шостого Регламенту, рішення ради (ст. 6.2.) нормативно-правового характеру набирають чинності з дня їх офіційного оприлюднення, у разі виявлення невідповідності опублікованого тексту з оригіналом виправлення рішення проводяться негайно.

За ст. 6.8. засідання міської ради стенографується або записується на магнітну плівку.

Стенограма повинна повністю відбивати хід обговорення. У випадку допущення у стенограмі стилістичних неточностей, апарат ради разом із зацікавленим депутатом уточнюють текст виступу.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, викладена нормативна база свідчить на користь того, що прийняті на засіданні ради рішення за наслідками голосування повинні мати письмовий вираз у вигляді викладеного надрукованого тексту рішення за підписом головуючого.

Отже, викладене свідчить про те, що на засіданні двадцять шостої сесії Миколаївської міської ради від 21.12.2000 року було прийнято рішення за № 26/1, інших рішень не приймалось.

Колегія суддів вважає слушним зауваження суду першої інстанції, що стенограма, це фіксація обговорення, що відбувається на сесії, тому вважати, що викладені в стенограмі фрази, навіть, якщо вони стилістично відрізняються від надрукованого рішення органу місцевого самоврядування, є окремим рішенням місцевої ради є помилковим.

Відповідно до ч.1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У своїй апеляційній скарзі апелянт наполягає на тому, що предметом його оскарження є рішення органу місцевого самоврядування нормативно-правового характеру.

Проте, нормативно-правовий акт це офіційний письмовий документ, прийнятий уповноваженими фізичними особами у визначеній законодавством формі та за встановленою законодавством процедурою, спрямований на регулювання суспільних джерел права, що містить норми права, має неперсоніфікований характер і розрахований на неодноразове застосування.

Тому, на думку колегії суддів, стенограма засідання міської ради не підпадає під класифікацію нормативно-правового акта.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що відсутнє рішення органу місцевого самоврядування, що може бути предметом оскарження, в рамках адміністративного судочинства, а тому, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, це є підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миколаївської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова

Повне судове рішення складено 25.05.2018 року.