Справа № 136/580/18
Суддя: Кривенко Д. Т.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 136/580/18
провадження № 2-а/136/16/18
РІШЕННЯ

іменем України

"01" червня 2018 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що 24.03.2018 інспектор роти №1 УПП в Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_2, виніс постанову серія БР № 501658, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень за порушення Правил дорожнього руху, а саме: керував автомобілем із непрацюючою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби.

Позивач вважає вказане рішення посадової особи субєкта владних повноважень протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки, на його думку, посадовою особою субєкта владних повноважень було незаконно розглянуто справу в іншому місці, ніж передбачено законом, тобто не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи; позбавлено можливості скористатись у повному обсязі правами, передбаченими ст..268 КУпАП; порушено вимоги щодо процедури розгляду справи та проігноровано вимоги ст.278, 279 КУпАП, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

В межах визначеного судом строку відповідачем не було надано до суду відзив.

Відзив в адресу суду направлено представником Департаменту патрульної поліції ОСОБА_3 та додано фотокопію довіреності № 817/41/3/01-2018 від 24.01.2018.

Правилами ст.244, 245 ЦК України визначено форму довіреності, відповідно до яких форма довіреності може бути звичайною письмовою або письмовою нотаріальною. Нотаріально посвідчена довіреність вимагається на вчинення правочину, який потребує нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом або домовленістю сторін.

Статтею 59 КАС України передбачено, що довіреність фізичної особи повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідачем у справі є інспектор роти №1 Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенант поліції ОСОБА_2. Доказів того, що відповідач уповноважив Департамент патрульної поліції представляти його інтереси, в тому числі з правом передоручення, суду надано не було, а відтак довіреність Департаменту патрульної поліції в частині доручення ОСОБА_3 представляти інтереси посадових осіб довірителя, суперечить приписам статті 244 ЦК України.

Ураховуючи те, що ОСОБА_3 не підтвердила наявність у неї повноважень на представництво інтересів відповідача, поданий нею відзив не береться судом до уваги.

Ухвалою суду від 10.04.2018 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше, розгляд справи проведено у письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

24.03.2018 інспектором роти №1 УПП в Житомирській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 501658, відповідно до якої до ОСОБА_1 застосовано адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно постанови встановлено, що 24.03.2018 о 22:20 год. на а/ш Житомир-Сквира на 6 км., водій ОСОБА_1 керував автомобілем із непрацюючою фарою в режимі ближнього світла в темну пору доби, чим порушив ПДР.

Позивач, не погодившись із вищевказаним рішенням посадової особи субєкта владних повноважень, вважаючи його незаконним, звернувся до суду із даним позовом.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову (ст. 77 КАС України).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Статтею 251 КУпАП визначено поняття доказів у справі про адміністративне правопорушення, до яких по між інших належать показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису (п.9 ч.1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", далі Закон №580-VІІІ).

Згідно частини 1 статті 40 Закону №580-VІІІ, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Факт допущення позивачем порушень ПДР підтверджується відеозаписом з нагрудної камери, що має відображення на диску, який був переглянутий судом, з якого встановлено дотримання відповідачем фіксації правопорушення, порядку та процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача, а також ухвалення оскаржуваного рішення, у відповідності до норм КУпАП.

Переконливість кожного доказу доводиться у змагальній процедурі безпосередньо перед тим складом суду, який дає цьому доказу юридично значущу оцінку.

Суд, вважає, що дані про обставини вчиненого правопорушення, що мають відображення на відеодиску є достатніми для твердження про винуватість позивача у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

Зважаючи на викладене, суд дійшов до переконання, що твердження позивача про те, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності прийнятого ним рішення, в тому числі доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності та не проведено розгляд справи взагалі, а лише констатовано його вину шляхом винесення оскаржуваного рішення не у спосіб передбачений законом, не заслуговують на увагу суду.

Що стосується посилань позивача на те, що відповідачем порушено його право на захист та правову допомогу, слід вказати наступне.

Права особи, яка притягується до відповідальності передбачені ч.1 статті 268 КУпАП.

Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи, права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.

Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі №1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі №536/583/17.

Що стосується доводів позивача, що розгляд справи проведено в іншому місці, а не за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати справу, то суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені частиною першою статті 122 Кодексу.

Частиною 2 зазначеної статті КУпАП визначено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно із частиною 2 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до частини 4 статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд не вбачає порушення працівником поліції вимог законодавства щодо прийняття рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності на місця вчинення правопорушення.

За встановлених судом обставин, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов до переконання, що інспектором, як посадовою особою, що наділена дискреційними повноваженнями, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням докази порушення позивачем ПДР, маючи відповідні повноваження, дійшов правильного висновку про винуватість позивача та притягнув його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, відтак оскаржувана постанова відповідача є правомірною та не підлягає скасуванню.

Питання судових витрат суд вирішує згідно із ч.4 ст.288 КУпАП, абз.2 ч.5 ст.139 КАС України, а тому якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючи ст. 2, 9, 72-78, 245, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Інспектора роти №1 Управління патрульної поліції у Житомирській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 про визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, - відмовити у повному обсязі.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційні скарги на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення (ч.4 ст.286 КАС України).

Судове рішення за наслідками розгляду судом першої інстанції справи, визначеної статтею 286 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду складено в повному обсязі 01.06.2018.

Суддя Д.Т. Кривенко