Справа № 816/603/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/603/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Бондара В.О. , Калитки О. М.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача: ОСОБА_1

третьої особи: ОСОБА_2

головного спеціаліста: ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2018, суддя Є.Б. Супрун, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039, повний текст складено 19.04.18 по справі № 816/603/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області

треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_5

про визнання протиправною та скасування відмови, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якій просив:

- визнати протиправною та скасувати відмову ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка викладена в листі відповідача від 12.02.2018 вих. №1064/0/26-18;

- зобов'язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.01.2018 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки.

14.03.2018 року відповідачем подано до суду клопотання про закриття провадження у справі, у звязку з тим, що земельна ділянка, на яку претендує позивач, перебуває у приватній власності третіх осіб.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 суд залучив до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 та ОСОБА_5, оскільки рішення у справі може вплинути на їхні права та обов'язки в частині здійснення ними прав власника земельної ділянки.

17.04.2018 року ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду задоволено клопотання ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області про закриття провадження у справі. Провадження у справі №816/603/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання протиправною та скасування відмови, зобов'язання вчинити певні дії закрито. Роз'яснено позивачеві право на звернення з цим позовом до суду у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що при винесенні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права. Просить суд апеляційної інстанції ухвалу суду першої інстанції скасувати, та передати справу на подальший розгляд до суду першої інстанції. Позивач в обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки предметом спору по справі є протиправна діяльність субєкта владних повноважень. Вважає, що в даному випадку відсутні підстави для закриття провадження у справі, оскільки відсутній спір про право.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та третьої строни, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29.01.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до відповідача з клопотанням про надання йому, як учаснику бойових дій, безоплатно у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства розміром 2,0 га на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області (а.с.9).

ОСОБА_4 управління Держгеокадастру у Полтавській області № 1064/0/26-18 від 12.02.2018 року за результатом розгляду клопотання ОСОБА_1 відмовлено останньому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області. У звязку з тим, що земельна ділянка, на яку претендує позивач знаходиться у приватній власності громадян (а.с.10).

Представник відповідача надала суду оригінал карти паювання земель КСП "Дружба" з відомостями про те, що спірна земельна ділянка передана у власність ОСОБА_5 та ОСОБА_2., яких ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 року залучено в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що дана справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства через те, що заявлені у справі позовні вимоги випливають із відносин, що мають цивільно-правовий характер, а тому даний спір відноситься до юрисдикції цивільного суду.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Таким чином, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в адміністративному суді, до підсудності якого вона віднесена.

Відповідно да ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема:

1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби;

3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень;

4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів;

5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом;

6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму;

7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації;

8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності;

9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб;

10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб;

11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю;

12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень".

За визначенням п.п.1, 2, 7 ч.1 ст.4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; 2) публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи; суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні юрисдикції справи, необхідно виходити з характеру спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач.

Відповідно до ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до ОСОБА_6 міністрів Автономної Республіки Крим. ОСОБА_6 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з ч.7 ст. 122 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, відмова особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки має містити належним чином мотивовані причини цієї відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини в даній справі повязані з відмовою ГУ Держгеокадастру у Полтавській області у наданні дозволу ОСОБА_7 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 2,0 га у власність для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населеного пункту на території Судіївської сільської ради Полтавського району Полтавської області, яка викладена в листі відповідача від 12.02.2018 вих. №1064/0/26-18.

Із листа ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 12.02.2018 вих. №1064/0/26-18 вбачається, що вказана земельна ділянка відноситься до земельних ділянок приватної власності громадян на підставі державних актів на право приватної власності на землю. Однак, вказаний лист не містить посилань на конкретні факти та конкретних осіб, в ньому не наведено відомостей затвердження документації із землеустрою у встановленому законом порядку та проведення державної реєстрації права власності на спірну земельну ділянку тощо. Лист ґрунтується лише на інформаційному листі відділу у Полтавському районі міськрайонного управління у Полтавський області, який не містить ні вхідного номера і дати, не зазначено номер листа на котрий надано відповідь ним, крім того не містить ні посилань ні доданих до нього копій документів на які йдеться посилання у листі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі "Zand v. Austria" вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з &?а;…&?р; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &?о;…&?я;". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем не оспорюється правомірність набуття фізичними особами спірної земельної ділянки, а тому не має спору про цивільне право. Позивач ОСОБА_1 оскаржує рішення про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, яка оформлена листом-відповіддю № 1064/0/26-18 від 12.02.2018, котрою не зазначено конкретних фактів та посилань.

Порядок надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки перебуває у сфері публічно-правових відносин. Спори щодо дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень з приводу відмови у наданні такого дозволу підлягають розгляду адміністративними судами.

Отже, даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Наведене свідчить про передчасність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для закриття провадження у справі та віднесення даного спору до цивільно-правового.

Вищезазначені обставини не враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення про закриття провадження у справі.

Таким чином, судом першої інстанції порушено норми процесуального права та невірно встановлено обставини у справі, що призвело до ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з підстав визначених ст. 320 КАС України.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушенням норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 2, 5, 19, 243, 250, 308, 310, 312, 315, п.4 ч. 1320, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Ухвалу Полтавського окружного адміністративного суду від 17.04.2018 по справі № 816/603/18 скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя ОСОБА_8
Судді ОСОБА_9 ОСОБА_10
Повний текст постанови складений та підписаний: 01.06.2018.