Справа № 357/2439/18
Суддя: Сорочко Є.О.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 357/2439/18 Суддя суду першої інстанції: Кошель Б.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Літвіної Н.М.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2018 року, що прийняте у місті Біла Церква, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову Адміністративної комісії Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області № 56 від 23.02.2018 про накладення на ОСОБА_4 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1 7000 грн. та закрити провадження по адміністративній справі, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2018 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана позивачем постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є правомірною та обґрунтованою. Окрім того, скаржник наголошує на тому, що його не було повідомлено належним чином про розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що ПП «Артезіан» є власником виробничої бази за адресою АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі - продажу нежилих приміщень від 13.08.1997, укладеним між Білоцерківським міжгосподарським підприємством по виробництву товарної риби та Малим підприємством «Артезіан» (правонаступником якого є ПП «Артезіан»).

На земельну ділянку, що знаходиться під вказаною виробничою базою було укладено договір оренди землі № 274 від 25.05.2004 між ПП «Артезіан» та Білоцерківською міською радою, згідно якого Білоцерківська міська рада надала, а ПП «Артезіан» прийняло в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 0,3786 га під розміщення виробничої бази, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вказаний договір укладений строком на 5 (п'ять) років, тобто з 25.05.2004 до 25.05.2009.

У зв'язку з закінченням терміну дії вказаного договору ПП «Артезіан» подало заяву до Білоцерківської міської ради, щодо надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів що посвідчують право оренди на земельну ділянку площею 0,3174 га під розміщення виробничої бази за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Білоцерківської міської ради № 1355 від 28.04.2010 «Про надання дозволів на розробку технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельних ділянок» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельної ділянки ПП «Артезіан» під розміщення виробничої бази в м. Біла Церква по вул. Привокзальна, 93-А, орієнтовною площею 0,3174 га, за рахунок земель населеного пункту м. Біла Церква.

На підставі вказаного рішення Білоцерківської міської ради № 1355 від 28.04.2010 виготовлена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди ПП «Артезіан» на земельну ділянку і позивачем подано до Білоцерківської міської ради заяву про розгляд та затвердження вказаної технічної документації.

Листом від 06.03.2012 № 1-10-849 позивачу повідомлено, що заява розглянута на засіданні постійної комісії з питань ефективного використання земель всіх форм власності та рекомендовано звернутись у землевпорядну організацію і переробити кадастровий план земельної ділянки з урахуванням пропозиції постійної комісії, а саме оформити земельну ділянку в оренду тільки під майном.

На виконання рекомендації постійної комісії з питань ефективного використання земель всіх форм власності позивач переробив технічну документацію. Так, ТОВ «Краяни» виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право оренди на земельні ділянки ПП «Артезіан» під розміщення виробничої бази по вул. Привокзальній в м. Біла Церква у складі п'яти земельних ділянок, а саме: кадастровий номер НОМЕР_3 площею 0,0229 га (під відкритим складом, утрамбованим щебенем); кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,0230 га (під адмінбудівлею А); кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,1528 га (під замощенням №4, гаражами В, Г); кадастровий номер НОМЕР_5 площею 0,0074 га (під навісом К); кадастровий номер НОМЕР_2 площею 0,0029 га (під вбиральнею №3), всього 0,2090га.

ПП «Артезіан» 02.08.2012 подано заяву № 3391 з технічною документацією до Білоцерківської міської ради з проханням затвердити належним чином розроблену Технічну документацію із землеустрою, що посвідчує право на оренду земельної ділянки ПП «Артезіан» площею 0,2090 га (в складі п'яти земельних ділянок) під розміщення виробничої бази по вул. Привокзальній, 93-А.

Рішенням Білоцерківської міської ради від 16.08.2012 № 662-28-VI «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельних ділянок в оренду» затверджено технічну документацію ПП «Артезіан» та вирішено надати в оренду позивачу земельну ділянку площею 0,1758 га у складі двох земельних ділянок - площею 0,0230 га (під адмінбудівлею) та площею 0,1528 га (під замощенням та гаражами).

На виконання вказаного рішення між позивачем та відповідачем було укладено договори оренди землі від 21.12.2012 № 110 та № 111 із строком дії до 21.12.2017, на підставі яких державним реєстратором Реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ вчинено відповідні записи у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Щодо інших земельних ділянок загальною площею 0,0332 га у складі трьох земельних ділянок: площею 0,0229 га (під складом); площею 0,0074 га (під навісом); площею 0,0029 га (під вбиральнею) у даному рішенні відомості були відсутні.

У зв'язку з цим ПП «Артезіан» повторно звернулось до Білоцерківської міськради із завою від 17.10.2012, якою просило затвердити технічну документацію із землеустрою та надати в оренду земельну ділянку під розміщення виробничої бази площею 0,0332 га у складі трьох земельних ділянок: площею 0,0229 га (під складом); площею 0,0074 га (під навісом); площею 0,0029 га (під вбиральнею).

Рішенням від 21.11.2012 № 749-31-VI «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на оренду земельних ділянок та передачі земельних ділянок в оренду ПП «Артезіан» відмовлено останньому в затвердженні технічної документації та у передачі в оренду земельної ділянки площею 0,0332 га у складі трьох земельних ділянок під розміщення виробничої бази за адресою вул. Привокзальна 93А в м. Біла Церква згідно статті 123 Земельного кодексу України.

Судом першої інстанції також було встановлено, що з 2012 року між ПП «Артезіан» та Білоцерківською міською радою відбувались неодноразові судові справи стосовно даної земельної ділянки, що підтверджується рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2013, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2014, рішенням Господарського суду Київської області від 02.07.2014, рішенням Господарського суду Київської області від 05.07.2016, рішенням Господарського суду Київської області від 09.10.2017, рішенням Господарського суду Київської області від 26.02.2018.

Інспектором КУ БМР «Інспекції з благоустрою міста Біла Церква» Соляник І.Ю. 13.02.2018 складено протокол № 020/18, згідно якого ПП «Артезіан» в особі директора ОСОБА_4 самовільно зайняло та використовує земельну ділянку комунальної власності при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею під розміщення матеріалів та металевих конструкцій. Вчинивши вказані дії підприємством було порушено вимоги пп. 24 п. 41 Правил благоустрою території міста Біла Церква.

На підставі вказаного протоколу Адміністративною комісією Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 56 від 23.02.2018, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 700 грн.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем порушено строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не надано суду доказів чи заперечень, які могли б спростувати доводи позивача та підтвердити вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

За змістом частин першої, другої статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Як зазначалося позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності як посадову особу ПП «Артезіан» за статтею 152 КУпАП, яка передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Оскаржувана постанова мотивована тим, що позивачем порушено вимоги пункту 4.1.24 Правил благоустрою території міста Біла Церква згідно якого на об'єктах благоустрою забороняється самовільно займати земельні ділянки і використовувати їх при відсутності документа, що засвідчує право на використання та володіння землею.

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що ні у протоколі про адміністративне правопорушення (а.с. 10-11), ні в оскаржуваній постанові (а.с. 15-16), не ідентифіковано яка саме земельна ділянка використовується відповідачем неправомірно, а зазначено лише про те, що така земельна ділянка використовується під розміщення матеріалів та металевих конструкцій. При цьому, яких саме матеріалів та металевих конструкцій це стосується також не встановлено.

У зв'яку із цим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне наголосити, що відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, колегія суддів наголошує на тому, що в основу оскаржуваної постанови не були покладені будь-які фактичні дані щодо використання позивачем конкретної земельної ділянки внаслідок розміщення на ній конкретних матеріалів чи споруд.

Поряд із цим, як стверджує позивач, оскаржуване стягнення застосоване до нього за розміщення на земельній ділянці, прощею 0,0229 га відкритого складу по вул. Привокзальній, 93-А у м. Біла Церква.

Відповідно до частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Порушення, за яке до позивача було застосоване оскаржуване стягнення по своїй суті є триваючим, а тому адміністративне стягнення за його вчинення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 06.05.2014 по справі № 357/3905/14-а, у розгляді якої брав участь відповідач, було встановлено, що металевий навіс, разом з іншими спорудами були встановлені близько 30 років назад попереднім власником виробничої бази - Білоцерківським міжгосподарським підприємством по виробництву товарної риби.

Тобто, про вчинення спірного правопорушення, відповідачу було відомо ще у 2014 році, а тому накладення на позивача адміністративного стягнення у 2018 році є порушенням частини першої статті 38 КУпАП, а отже є протиправним.

Доводів на спростування наведених обставин скаржником не наведено.

За таких обставин, колегія суддів суду апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції невчасно повідомив скаржника про розгляд справи та не надав можливості подати відзив на позовну заяву судом апеляційної інстанції відхиляються, оскільки зазначені доводи не стосуються змісту оскаржуваного судового рішення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції про задоволення позову.

Щодо доводів про те, що належним відповідачем у даній справі має бути не Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, а адміністративна комісія Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, то суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до частин першої-другої статті 215 КУпАП адміністративні комісії утворюються відповідними органами місцевого самоврядування у складі голови, заступника голови, відповідального секретаря, а також членів комісії. В адміністративних комісіях при виконавчих органах міських рад є посада звільненого відповідального секретаря комісії. Порядок діяльності адміністративних комісій встановлюється цим Кодексом та іншими законодавчими актами України.

Адміністративні комісії при виконавчих комітетах районних у містах рад утворюються у разі надання районній у місті раді та її виконавчому комітету відповідних повноважень міською радою.

Відповідно до статті 5 Положення про адміністративні комісії Української РСР, затвердженого указом Президії Верховної Ради Української РСР від 9 березня 1988 року № 5540-XI, адміністративні комісії у своїй діяльності відповідальні перед відповідними Радами народних депутатів і їх виконавчими комітетами та їм підзвітні.

Отже, адміністративні комісії сворюються при виконавчих комітетах районних у містах рад, є відповідальними та підзвітними перед ними. Ці комісії не є окремими юридичними особами, а тому, на переконання колегії суддів належним відповідачем у справах з оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких адміністративних комісій є саме виконавчий комітет відповідної міської ради.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки гуртуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області залишити без задоволення, а рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя Н.М. Літвіна

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 29.05.2018.