Справа № 815/1366/18
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1366/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участі секретаря Сердюк І.С.

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача не з'явився

представників третьої особи ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника третьої особи ОСОБА_5 (ОСОБА_3 за довіреністю) про закриття провадження по справі,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітнього (дитини-сироти) ОСОБА_7 до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_8, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5, в якому позивач просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37359870 від 02.10.2017 12:12:54, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця Польська, будинок 17, загальною площею 84,1 кв.м. за ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 30.03.2018 року відкрито провадження по даній справі в порядку загального позовного провадження і призначено підготовче засідання на 26.04.2018 року.

У підготовчому засіданні 26.04.2018 року, в порядку п. 7 ч. 2 ст. 180 КАСУ, судом витребувані додаткові докази і на підставі ч. 6 ст. 180 КАСУ оголошена перерва на 24.05.2018 року.

24.05.2018 р. у підготовчому засіданні представник третьої особи ОСОБА_5 (ОСОБА_3 за довіреністю) заявив клопотання про закриття провадження по справі, яке обґрунтовано наступним.

Відповідно до Постанови ОСОБА_9 Верховного суду від 17.04.2018 року у справі №815/6956/15, публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно- правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

За правилами ч.1 статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України») суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.1 ч. 1 статті 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідач по справі у підготовче засідання не зявився. Про дату, час та місце засідання повідомлений належним чином та завчасно (підтверджено матеріалами справи), а тому відсутні перешкоди для продовження підготовчого засідання (ст.205 КАСУ) Разом з цим, 10.05.2018 року за вхід. №13040/18 ним подана заява про розгляд справи за його відсутності.

Представники позивача заперечували проти задоволення клопотання про закриття провадження по справі з огляду на наступне.

У справі, яка розглядається, мова йде про порушення процедури реєстрації з боку державного реєстратора, а саме вчинення реєстраційних дій під час наявності арешту, без оцінки обєкту нерухомості та без вручення вимоги. А тому вказаний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Розглянувши клопотання, суд дійшов наступних висновків.

Стаття 2 КАСУ визначає, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною першої статті 5 КАСУ встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю субєкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (ч. 1 ст.19 КАСУ).

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак, сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів

Відповідно до ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З установлених фактичних обставин цієї справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки нежиле приміщення, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

За практикою Європейського суду з прав людини (наприклад рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України) суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Саме на таке застосування норм процесуального закону при вирішенні питання підвідомчості спору судам адміністративної юрисдикції вказує Верховний Суд у своїй постанові від 17.04.2018 року по справі №815/6956/15 (провадження №11-192апп-18), висновки якого суд застосовує до спірних правовідносин по цій справі згідно положень ч.5 ст.242 КАС України, оскільки предмет спору по справі, яка переглядалась Верховним Судом та по цій справі є тотожними.

Крім цього, суд звертає увагу, що адміністративний позов та додані до нього матеріали не містили інформації про наявність цивільної справи №522/16798/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа: орган опіки і піклування ПРА ОМР про звернення стягнення на предмет іпотеки та звільнення приміщення, провадження у якій відкрито 17.08.2015 року Приморським районним судом м. Одеси.

Наявність такого приватно-правового спору виключає можливість розгляду вимоги позивача ОСОБА_6 (в інтересах малолітнього ОСОБА_7В.) про визнання протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37359870 від 02.10.2017 12:12:54, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нежиле приміщення за адресою: місто Одеса, вулиця Польська, будинок 17, загальною площею 84,1 кв.м. за ОСОБА_5, оскільки це є похідною вимогою від спору щодо такого майна.

Частина перша статті 19 ЦПК України визначила, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (ч.3 ст.3 ЦПК).

Закон, який встановлює нові обовязки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (ч.4 ст.3 ЦПК).

З огляду на викладене, вказана вимога може бути заявлена в порядку цивільного судочинства в порядку ст.193 ЦПК України.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.238 КАС України, суд закриває провадження по справі, якщо спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У звязку з викладеним суд дійшов висновку, що клопотання представника позивача про закриття провадження у справі № 815/1366/18 на підставі п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України підлягає задоволенню, а провадження по справі закриттю в частині вимог.

Керуючись ст. 2, 5, 9, 19, 44, 238, 241, 242, 248, 256, 295 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника третьої особи ОСОБА_5 (ОСОБА_3 за довіреністю) про закриття провадження по справі задовольнити.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_6 в інтересах малолітнього (дитини-сироти) ОСОБА_7 до державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_8, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Одеської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 37359870 від 02.10.2017 закрити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Суддя Потоцька Н.В.