Справа № 815/6831/17
Суддя: Єщенко О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 р.м. ОдесаСправа № 815/6831/17

Категорія: 5.2.2 Головуючий в 1 інстанції: Бойко О.Я.

Одеський апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Єщенка О.В.

суддів Димерлія О.О.

ОСОБА_1

За участю: секретаря Недашковської Я.О.

представника відповідача ОСОБА_2 (довіреність від 18.04.2018 року)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року по справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» до Одеської митниці Державної фіскальної служби про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці Державної фіскальної служби про коригування митної вартості товарів №UA500060/2017/000127/2 від 15.08.2017 року; визнати протиправною та скасувати Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500060/2017/00850 від 15.08.2017 року.

В обґрунтування позову зазначено, що висновки митного органу про заниження позивачем митної вартості товару та неможливість її визначення за ціною контракту зроблені в результаті неналежного аналізу поданих до митного оформлення документів. Під час митного оформлення товару позивачем надано всі документи, які підтверджують митну вартість товару за основним методом. Зазначені обставини беззаперечно свідчать про те, що рішення про коригування митної вартості та про відмову у митному оформленні товару є незаконними, прийняті без достатніх правових підстав, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати судове рішення та прийняти нову постанову про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, між ТОВ «Дунайська імпортна компанія» та Фірмою FRUTOPOLIS S.A. (Греція) укладено Контракт від 05.07.2017 року №341/17 (Т. І, а.с. 24-33), за яким Фірма FRUTOPOLIS S.A. зобовязана поставляти, а ТОВ «Дунайська імпортна компанія» приймати та оплачувати товар, вказаний у Специфікаціях, які є невідємною частиною контракту, в порядку та на умовах обумовлених в Контракті.

Відповідно до п.п. 1.2 п. 1 Контракту поставка товару здійснюється партіями. Кількість кожної партії товару узгоджується сторонами та визначається в заказі, наданому ТОВ «Дунайська імпортна компанія». Загальна кількість товару поставленого товару складається із кількості, зазначеної в інвойсі по кожній партії товару.

Згідно із п.п. 2.1, 2.2, 2.3, 2.4 п. 2 Контракту загальна сума контракту дорівнює загальній сумі вартості товару, поставленого на умовах дійсного Контракту, та складає 500 000 Євро.

ТОВ «Дунайська імпортна компанія» зобовязане оплатити вартість тільки тієї кількості товару, яку підприємство замовило згідно розміщених заявок.

Ціна товару зазначається в специфікаціях на товар, а також в інвойсах на оплату по кожній окремій партії товару.

Відповідно до п.п. 3.1, 3.2, 3.3 п. 3 Контракту оплата за товар ТОВ «Дунайська імпортна компанія» може здійснюватись на наступних умовах: або протягом 14 днів після митної очистки товару ТОВ «Дунайська імпортна компанія», що підтверджується ВМД, або на умовах 100% передоплати зі сторони ТОВ «Дунайська імпортна компанія». Вартість товару зазначається в інвойсі на кожну партію товару.

Оплата товару здійснюється ТОВ «Дунайська імпортна компанія» на підставі інвойсу, направленого Фірмою FRUTOPOLIS S.A. електронною поштою та/або факсу. Оригінал інвойсу направляється Фірмою FRUTOPOLIS S.A. разом з товаром.

Оплата товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на банківські реквізити Фірми FRUTOPOLIS S.A., зазначені в Контракті та/або інвойсі.

Згідно Специфікації від 12.08.2017 року №44 та інвойсу від 12.08.2017 року №101, за Контрактом від 05.07.2017 року №341/17 постачання має здійснюватись наступного товару, зокрема: персики свіжі, класу А, у пластикових ящиках 1008 шт., на 12 деревяних піддонах, врожай 2017 року країна виробництва Греція, виробник FRUTOPOLIS S.A., вага «брутто» 10377 кг., вага «нетто» 9653 кг. на загальну суму: 3571,61 євро, де 0,37 євро за 1 кг без транспортних витрат; персики свіжі, класу В, у пластикових ящиках 80 шт., на 1 деревяних піддонах, врожай 2017 року країна виробництва Греція, виробник FRUTOPOLIS S.A., вага «брутто» 806 кг., вага «нетто» 751 кг. на загальну суму: 150,20 євро, де 0,20 євро за 1 кг без транспортних витрат.

З метою здійснення митного оформлення товару декларантом ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до митного поста «Одеса-порт» Одеської митниці ДФС подано електрону митну декларацію №UA500060/2017/014273 від 15.08.2017 року (Т. І, а.с.49-51).

Митна вартість товару визначена за першим методом: за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються.

Для підтвердження митної вартості декларантом подано наступні документи: зовнішньоекономічний контракт, специфікацію до контракту про постачання товару, інвойс, прайс-листи виробника, пакувальний лист, сертифікат походження товару, митна декларація країни відправлення, документи, які підтверджують транспортні витрати (контракти з перевізниками, рахунок-фактура, автотранспортна накладна, договір-заявка, довідка про транспорті витрати, книжка МДП) та інші документи, обумовлені ч. 2 ст. 53 МК України та які підтверджують числове значення митної вартості товару та не містять розбіжностей.

15.08.2017 року Одеською митницею ДФС прийнято рішення №UA 500060/2017/000127/2 про коригування митної вартості товарів за резервним методом (Т. І, а.с. 19-21).

Підставою для прийняття вказаного рішення стали висновки митного органу про те, що надані декларантом до митного оформлення товару документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Так, у рішенні контролюючий орган зазначив, що відповідно до пп. «в» п. 2 ч. 10 ст. 58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів, повязаних із пакуванням.

Відповідач врахував, що згідно з п. 7.2 Контракту від 05.07.2017 року №341/17 витрати на пакування та маркування включені у вартість товару, проте у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 12.08.2017 року №GREX00 клас товару не визначений, а тому неможливо перевірити вартість товару по експортній МД, оскільки не вказана вартість за клас А та В; у наданій до митного оформлення копії митної декларації країни відправлення від 12.08.2017 року №GREX00 зазначені умови поставки FCA, проте не зазначено географічний пункт переходу відповідальності за втрату товарів та втрат на транспортування товарів від продавця до покупця.

Разом з цим, декларанту відповідно до ст.ст. 53, 254 Митного кодексу України запропоновано надати протягом 10 календарних днів для підтвердження заявленої митної вартості додаткові документи, зокрема, виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; переклад копії митної декларації країни відправлення на українську мову, а також додаткові документи.

18.08.2017 року позивач надіслав повідомлення №1508-1, в якому зазначив, що усі витребувані митними органами документи, що підтверджують ціну товару по контракту, надано своєчасно та інші документи надаватися не будуть (Т. І, а.с. 76).

З метою забезпечення повноти оподаткування митним органом проведено аналіз баз даних ЄФІС та встановлено, що рівень митної вартості товару персики свіжі класу А, митне оформлення яких вже здійснено, є більшім 0,55 дол. USD за кг. нетто, ніж заявлено декларантом; рівень митної вартості товару персики свіжі класу В, митне оформлення яких вже здійснено, є більшім 0,55 дол. USD за кг. нетто, ніж заявлено декларантом.

В подальшому на підставі ст. 55 Митного кодексу України позивачем здійснено митне оформлення товару з наданням фінансових гарантій.

На підставі рішення про коригування митної вартості товару 15.08.2017 року митним органом видано картку відмови в митному оформленні товарів №UA500060/2017/00850 (Т. І, а.с. 22-23).

Позивач скористався своїм правом на підтвердження митної вартості товару, подавши 04.10.2017 року скаргу на рішення відповідача разом із додатковими документами, а саме: копію завіреного печаткою митного органу Греції інвойсу №101 від 12.08.2017 року; копію завіреного печаткою ТПП Греції інвойсу № 101 від 12.08.2017 року; копію експортної митної декларації, завірену печаткою митного органу Греції; копію довідки з ТПП Греції; калькуляцію вартості товарів зазначених в інвойсі № 101 від 12.08.2017 року; бухгалтерську довідку.

Проте за результатом розгляду вказаних документів митний орган дійшов висновку про відсутність підстав у визнанні заявленої митної вартості та скасуванні рішення про коригування митної вартості товару.

Не погоджуючись із коригуванням митної вартості товарів, посилаючись на безпідставність і необґрунтованість рішень відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому ставиться питання про скасування рішень субєкта владних повноважень.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції встановив, що подані до митного оформлення документи та для підтвердження заявленої митної вартості товару містять розбіжності та неповні відомості, у звязку із чим вказав, що у митного органу обґрунтовано виникли підстави для сумнівів з приводу достовірності задекларованої позивачем митної вартості товарів.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що рішення про коригування митної вартості товару та про відмову у митному оформленні товару митний орган прийняв за обґрунтованих підстав, у відповідності до правил митного законодавства, а отже позов не підлягає задоволенню.

Колегія суддів висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову вважає правильними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 50 Митного кодексу України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов'язані заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів (пункт 1 частини 2 статті 52 Кодексу).

Згідно із ч.ч.1, 2 ст. 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Таким чином, митна вартість товарів має підтверджуватись вищезазначеними та можуть підтверджуватись іншими документами, з яких вбачається ціна товару, фактично сплачена або яка підлягає сплаті за ці товари.

Митна вартість визначається самостійно декларантом, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів.

У разі, якщо документи, зазначені у ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України).

Згідно із ст. 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Частинами 1, 2 ст. 55 Митного кодексу України визначено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Разом з цим, за правилами цієї статті, прийняте митним органом рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

За змістом ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції), а кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Аналіз наведених норм показав, що обов'язок доведення митної вартості товару покладається на позивача, а митний орган, у випадку наявності сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, може витребувати додаткові документи, при цьому такі сумніви мають бути обґрунтованими, а дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що наявність підстав для витребування митним органом додаткових документів для підтвердження митної вартості товару не може обумовлюватись лише формальними обставинами, які цей орган підводить під сумнівність митної вартості та лише за наявності підстав, визначених чинним законодавством, митний орган повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати сумніви митниці.

Як вірно встановив суд першої інстанції, відповідно до Контракту № 341/17 від 05.07.2017 року, оплата за товар здійснюється на умовах: протягом 14 днів після митної очистки товару покупцем або на умовах 100% передплати зі сторони покупця.

Інших умов оплати товару у контракті не наведено.

Оплата товарів здійснюється покупцем на підставі інвойсу, який повинен містити інформацію про вартість товару.

Водночас, сума за контрактом складає 500 000 євро, а в інвойсі № 101 від 12.08.2017 вартість товарів становить 8041,21 євро.

Не підтверджена оплата товару за контрактом № 341/17 від 05.07.2017 року і на підставі банківської довідкої.

При цьому надати повну інформацію про документи, на підставі яких здійснюється перерахування коштів, означає надати реквізити як зовнішньоекономічного договору (контракту), так і рахунку фактури (інвойсу), згідно з яким здійснюється оплата. Саме ці документи і дозволяють ідентифікувати платіжне доручення з поставкою оцінюваного товару. Ідентифікація платіжного доручення з певною поставкою товару може бути здійсненна також шляхом посилання на специфікацію до договору, на основі якої було постановлено відповідний товар.

Без ідентифікації на основі посилання на такі документи платіжне доручення як доказ не може вважатися достатнім для доведення митної вартості певної партії товару. Так само платіжне доручення не є достатнім доказом митної вартості певної поставки товару в разі зазначення у ньому лише зовнішньоекономічного договору, на основі якого здійснена поставка певного товару.

Отже, платіжне доручення без вказівки у ньому на рахунок-фактуру (інвойс), на підставі яких здійснено платіж (у разі коли відповідно до умов відповідних зовнішньоекономічних договорів такий авансовий платіж мав здійснюватися лише після отримання декларантом рахунку-фактури (інвойсу), не є доказом, достатнім для доведення митної вартості певної поставки товару.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті це загальна сума всіх платежів, які були здійсненні або повинні бути здійсненні покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на повязаних із продавцем осіб для виконання зобовязань продавця.

Водночас, згідно контракту №341/17 від 05.07.2017 року товар може постачатись покупцю у зворотній тарі, а саме у пластикових ящиках призначених для транспортування свіжих цитрусових фруктів та овочів або у тарі постачальника призначеної для транспортування свіжих цитрусових фруктів та овочів. У випадку постачання товару у тарі Постачальника, остання включається у вартість товару та не підлягає поверненню. Обовязок пакування та маркування товару покладається на Постачальника, такі витрати входять у вартість товару та додатковому відшкодуванню зі сторони покупця не підлягають.

В пункті 21 розділу Рекомендації №6 Європейської економічної комісії ООН «Формуляр-зразок уніфікованого рахунку - для міжнародної торгівлі» (друге видання) міститься «зміст переліку витрат залежить від застосованих умов поставки».

У пункті 22 зазначеної Рекомендації наведений порядок визначення умов поставки, так «в порядку можуть зазначатись суми по рахунку, додаткові витрати та відрахування. У скобах зазначаються проміжні суми, які можуть й не вимагатись. Сума(и) мінус знижка за кількість, якщо можливо застосувати (загальна сума), Упаковка, Фрахт, інші витрати, зазначити Страхування (Разом витрати), відрахування, проміжна сума рахунку, знижка, загальна сума рахунку або загальна сума до оплати».

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що за правилами наведених норм, зазначення достовірних відомостей про вартість товарів (в тому числі і про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням) передбачено не тільки в зовнішньоекономічному договорі (контракті), але й в рахунках-фактурі (інвойсі), пакувальному листі, тощо, а тому відсутність у поданих до митного оформлення документах (інвойсі, пакувальному листі) відомостей про вартість упаковки або вартості пакувальних матеріалів та робіт, повязаних з пакуванням, виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов частини 1 статі 54 Митного кодексу України.

Разом з цим, в експортній митній декларації від 12.08.2017 року №GRЕX00 не визначено клас (А, В) товарів, що не дає змоги перевірити вартість товару за якісними характеристиками. Митна декларація країни відправлення складена грецькою мовою та переклад на українську мову ТОВ «Дунайська імпортна компанія» до митного органу не надано.

Оскільки відомості, що містяться у вказаній МД є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей щодо митної вартості товарів, зазначених МД та доданих до неї документів, - не визначення класу товару (А, В) у МД країни відправлення виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України.

Водночас, суд першої інстанції вірно врахував те, що вибір місця поставки впливає на зобовязання щодо завантаження та розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару. Покупець зобовязаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця.

Таким чином, у МД країни відправлення має бути наведена назва географічного пункту доставки товарів. Не зазначення у митному документі географічного пункту переходу відповідальності за втрату товарів та витрат на транспортування товарів від продавця до покупця, у той час як при застосуванні умов поставки FCA вибір місця поставки впливає на зобовязання щодо завантаження та розвантаження товару у такому місці, укладення договору перевезення товару від названого місця (тобто безпосередньо впливає на витрати, які є складовими митної вартості товарів), а зазначене виключало можливість перевірки органом доходів і зборів числового значення заявленої митної вартості у відповідності до умов ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України.

З огляду на матеріали справи, з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості з урахуванням інформації, яка наявна в органі доходів і зборів, між декларантом та митним органом була проведена шляхом обміну електронними повідомленнями консультація, про що наявні записи у рішенні про коригування митної вартості товарів, та було обрано другорядний метод визначення митної вартості резервний, оскільки використані декларантом відомості не підтверджені документально.

При цьому відповідач зазначив, що у звязку з відсутністю в органі доходів і зборів інформації щодо вартості операцій з ідентичними товарами та подібними (аналогічними) відповідно до ст.ст. 59, 60 МК України неможливим є застосування методу за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів. Застосування відповідно до ст. 59, 60 МК України методів визначення митної вартості на основі віднімання та додавання виявилось неможливим в звязку з відсутністю в органі доходів і зборі інформації щодо обчисленої вартості, наданої виробником товарів.

В оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Водночас, судом першої інстанції правильно враховано ту обставину, що відповідачем запропоновано декларанту надати додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товарів, проведено консультацію з декларантом шляхом обміну електронними повідомленнями, а тому з урахуванням ненадання декларантом усіх необхідних належних для підтвердження митної вартості додаткових документів, прийнято обґрунтоване рішення про визначення митної вартості за шостим методом.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що при винесенні спірних рішення відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, пропорційно, своєчасно та з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Наявність у наданих декларантом до митного оформлення товару документах розбіжностей слугувало достатньою підставою для відмови ТОВ «Дунайська імпортна компанія» у розмитненні товарів за заявленою митною вартістю та коригування митної вартості товарів, у зв'язку із чим правомірно прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів, а також картку відмови в митному оформленні товарів.

Постанова суду першої інстанції викладена достатньо повно, висновки обґрунтовані з посиланням на конкретні норми Законів України та відповідають чинному законодавству та доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують.

Порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б призвести до зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайська імпортна компанія» залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено та підписано 30.05.2018 року.

Головуючий суддя: О.В. Єщенко

судді: О.О. Димерлій

ОСОБА_1