Справа № 804/1059/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2018 року Справа № 804/1059/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Захарчук Борисенко Н.В.
при секретарі судового засідання Музиці Я.І.
представника позивача Берест О.М.
представників відповідача Полуциган С.В., Кривошея А.О.
представника третьої особи Чичикало К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
08.02.2018 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій міністерства оборони України, в якій просить:
- визнати протиправними дії (бездіяльність) Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій міністерства оборони України щодо відмови в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій;
- зобов`язати Комісію Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій міністерства оборони України невідкладно надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій.
В обґрунтування позову позивач посилається на те, що наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 (по особливому складу) від 23.07.2015 року №68-РС відповідно до пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №3597-VI ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом «г», тобто за самовільне залишення військової частини у періоди з 27.08.2014 по 29.08.2014, з 11.09.2014 по 12.09.2014 та з 29.09.2014 по 22.05.2017 року. Рішенням Комісії Дніпропетровського обласного військомату було відмолено ОСОБА_1 у наданні статусу учасника бойових дій у зв`язку з тим, що довідка не відповідає встановленому зразку. Оскільки позивачу було відмовлено у отриманні необхідної довідки, ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із вимогою про надання учасника бойових дій, проте йому було відмовлено. З огляду на викладене позивач вважає бездіяльність відповідача у ненаданні йому статусу учасника бойових дій протиправною.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
Ухвалою суду від 17.04.2018 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено Військову частину НОМЕР_1 .
Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили задовольнити.
Представники відповідача у судове засідання з`явились, надали письмовий відзив проти позовної заяви в якому у задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі та зазначили, що рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій приймалось відповідачем шляхом відкритого голосування на підставі наявних матеріалів, а тому є правомірним та законним.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору у судове засідання з`явився, вирішення справи стосовно позовних вимог залишив на розсуд суду.
Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представників відповідача та представника третьої особи, дослідивши всі документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 26.03.2014 наказом №65 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 солдата військової служби за призовом на особливий період під час мобілізації ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини, що дислокується в смт. Гвардійське Новомосковського району та призначено на посаду комірника.
В період з 08.05.2014 року до 21.06.2014 року ОСОБА_1 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується витягом з наказу першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України від 24.12.2014 року та довідками командування в/ч НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).
Наказом командира в/ч польова пошта НОМЕР_2 (по особливому складу) від 23.07.2015 року №68-РС відповідно до пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» №3597-VI ОСОБА_1 звільнено у запас за підпунктом «г» (у зв`язку з обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили), тобто за самовільне залишення військової частини у періоди з 27.08.2014 по 29.08.2014, з 11.09.2014 по 12.09.2014 та з 29.09.2014 по 22.05.2017 року.
29.06.2017 року Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України було відмовлено у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій у зв`язку з тим, що довідка не відповідає встановленому зразку.
13.11.2017 року позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій з проханням про надання йому даного статусу.
15.01.2018 року ОСОБА_1 надійшла відповідь відповідача №306, в якій зазначено, що відповідно до рішення комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 09.01.2018 року (протокол №1) позивачу було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій з причин голосування більшості членів комісії за відмову у встановленні статусу учасника бойових дій.
Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 року № 413 затверджено Порядок надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення (далі - Порядок № 413).
Пунктом 2 зазначеного Порядку передбачено, що статус учасника бойових дій надається, зокрема: військовослужбовцям (резервістам, військовозобов`язаним) та працівникам Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, військовослужбовцям військових прокуратур, особам рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції ДФС, поліцейським, особам рядового, начальницького складу, військовослужбовцям, працівникам МВС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, ДСНС, Державної кримінально-виконавчої служби, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення.
У відповідності до абз.1 п.4 Порядку № 413, підставою для надання особам статусу учасника бойових дій є такі документи про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції в районах її проведення: витяги з наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ або особи, яка його заміщує, першого заступника чи заступника керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги з наказів керівника оперативного штабу з управління антитерористичною операцією чи його заступників або керівників секторів (командирів оперативно-тактичних угруповань) про підпорядкування керівнику оперативного штабу з управління антитерористичною операцією в районах її проведення та про прибуття (вибуття) до (з) районів проведення антитерористичної операції, документи про направлення у відрядження до районів проведення антитерористичної операції або інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Частиною першою пункту 8 Порядку № 413 встановлено, що у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно звернутися до відповідної комісії.
Тобто, наведені положення Порядку передбачають процедуру отримання статусу учасника бойових дій, у тому числі за самостійним зверненням особи до комісії для реалізації свого права.
З матеріалів справи видно, що 13.10.2017 року адвокатом Берест О.М. на адресу командира в/ч НОМЕР_1 було направлено повторний адвокатський запит, в якому просив видати ОСОБА_1 належним чином оформлену довідку про безпосередню участь в АТО, у відповідності до вимог чинних Постанов КМУ, без будь-яких додаткових, та не передбачених Законодавством інформаційних приписок.
07.11.2017 року адвокатом було отримано відповідь на даний запит, в якому зазначено, що згідно вимог начальника Генерального штабу ЗСУ генерал-полковника ОСОБА_2 , які були доведені телеграмою №32/369 від 21.01.2016 до військових частин згідно розсилки було визначено завдання утримуватись від видачі довідок про безпосередньо участь в АТО військовослужбовцям та працівника, які скоїли кримінальне, адміністративне або дисциплінарне правопорушення».
Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що оскільки власними силами позивачу отримати необхідні для надання комісії документи не надалось можливим, 13.11.2017 року, позивач ОСОБА_1 повторно звернувся до Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій з проханням про надання йому даного статусу.
15.01.2018 року ОСОБА_1 надійшла відповідь відповідача №306, в якій зазначено, що відповідно до рішення комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій від 09.01.2018 року (протокол №1) позивачу було відмовлено у наданні статусу учасника бойових дій з причин голосування більшості членів комісії за відмову у встановленні статусу учасника бойових дій.
Відповідно до ч. 1 п. 11 Положення комісії приймають рішення щодо визнання громадян учасниками бойових дій на підставі таких документів: заяв громадян або клопотань командирів (начальників); довідок відповідного періоду, підписаних і завірених печаткою; партизанського квитка; посвідчення учасника підпілля; посвідчення до знака За розмінування; грамот, фотографій (оригіналів); газетних матеріалів того періоду, який потребує підтвердження; історичних довідок, документів та інших архівних матеріалів; документів потрібного періоду, де зазначені прізвище, імя та по батькові заявника; документів, які підтверджують службу чи роботу заявника у відповідний період; інших документів, на підставі яких можливо зробити достовірний висновок про участь у бойових діях або розмінуванні (траленні бойових мін).
Згідно пп. 4 ч. 2 п. 11 Положення, крім того, підставою для надання статусу учасника бойових дій є такі документи для військовослужбовців (резервістів, військовозобовязаних) та працівників Збройних Сил, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах проведення антитерористичної операції:
довідка про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України;
витяги із наказів керівника Антитерористичного центру при СБУ про залучення до проведення антитерористичної операції, витяги із наказів командира військової частини (по стройовій частині) про вибуття для виконання завдань антитерористичної операції та прибуття після їх виконання, витяги із наказів керівників секторів про залучення (прибуття (вибуття) до (з) району проведення антитерористичної операції) до проведення антитерористичної операції, директив, розпоряджень, журналів бойових дій, оперативних завдань, бойових донесень, дислокацій, книг нарядів, графіків несення служби, звітів, зведень, донесень;
посвідчення про відрядження;
матеріали спеціальних (службових) розслідувань за фактами отримання поранень та інші офіційні документи, видані державними органами, що містять достатні докази про безпосередню участь особи у виконанні завдань антитерористичної операції в районах її проведення.
Пунктом 12 Положення визначено, що за відсутності в заявника через незалежні від нього причини необхідних документів, які підтверджують його право на отримання статусу учасника бойових дій, дозволяється брати до уваги показання свідків (не менше двох), які в період, що потребує підтвердження, проходили військову службу чи працювали разом із заявником.
З огляду на вищенаведені правові норми суд дійшов висновку, що прийняття рішення про надання статусу учасника бойових дій здійснюється відповідними комісіями на підставі сукупності усіх наданих особою документів та наведених обставин після їх всебічного розгляду.
Разом з тим, із рішення № 306 від 15.01.2018 Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України не вбачається підстав, з яких прийнято рішення про відмову у наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
Комісія, приймаючи таке рішення жодним чином не визначила конкретних обставин, які викликали у неї сумніви щодо надання позивачу статусу учасника бойових дій більш того, не визначила причин неможливості у наданні такого статуту.
З огляду на вищевикладене, комісією не доведено та не надано жодних аргументів та доказів того, що подані позивачем документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у їх достовірності.
Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними дії (бездіяльність) Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України щодо відмови в наданні ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій суд зазначає, що у діях відповідача відсутня бездіяльність, оскільки Комісією Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України було розглянуто звернення ОСОБА_1 про надання йому статусу учасника бойових дій та прийнято відповідне рішення.
Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Комісію Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій міністерства оборони України невідкладно надати ОСОБА_1 статус учасника бойових дій суд зазначає таке.
У разі невиконання обов`язку державним органом за наявності визначених законом умов у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, у тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема: повторно розглянути питання щодо надання позивачеві статусу учасника бойових дій, за результатами розгляду якого прийняти відповідне рішення.
Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Відтак, належним способом захисту порушених прав позивача є рішення про зобов`язання відповідного органу повторно розглянути питання щодо надання позивачеві статусу учасника бойових дій.
Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, суд перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність критеріям, закріпленим частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єктів владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Такі втручання не можуть бути виправдані з підстав доцільності та необхідності врегулювання спірних відносин.
Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень, ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.
Отже, зобов`язуючи Комісію Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України розглянути питання відповідно до вимог чинного законодавства України про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій, суд не втручається в дискреційні повноваження суб`єктів владних повноважень, які уповноважені приймати відповідні рішення, тоді як суд не може підміняти собою суб`єкта владних повноважень щодо реалізації ним власних повноважень, наданих законодавством; тобто суд не приймає рішення з питань, віднесених до виключної компетенції відповідачів.
Керуючись ст. ст. 245-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Комісії Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Зобов`язати Комісію Дніпропетровського обласного військового комісаріату з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій Міністерства оборони України розглянути питання відповідно до вимог чинного законодавства України про надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 травня 2018 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко