Справа № 816/562/18
Суддя: Бондар В.О.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/562/18
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Бондара В.О.
суддів: Зеленського В.В. , Калитки О. М.
за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду, від 26.04.2018, суддя Н.Ю. Алєксєєва, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава, 36039 повний текст складено 27.04.18 по справі № 816/562/18
за позовом ОСОБА_1
до Міністерства оборони України третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
20 лютого 2018 року, ОСОБА_1 ( далі позивач) звернувся до суду з позовною заявою до Міністерства оборони України ( далі відповідач) про визнання протиправною бездіяльність Міністерства оборони України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, як інваліду війни та зобов`язання Комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум призначити та здійснити виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як військовослужбовцю, який отримав інвалідність в період виконання службових обов`язків.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що в період з 01.08.1970 по 22.01.1996 проходив військову службу, де у 1974 році та 1995 році під час виконання службових обов`язків отримав черепно-мозкову травму. Вказував, що згідно з довідкою МСЕ №0115807 з 30.04.2008 вперше була призначена 3 група інвалідності. 15.04.2009 року йому була встановлена інвалідність 2 групи безстроково у зв`язку з травмою, отриманою при виконанні обов`язків військової служби. А тому він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". 29.12.2017 позивачу направлено відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 10/2633, якою йому було відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що нова редакція ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" поширюється тільки на військовослужбовців та звільнених осіб, які отримали первинно інвалідність після 01.01.2014 року. Вважає, що бездіяльність відповідача щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги є протиправною у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року

в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України (Повітрофлотський пр-т, 6,м.Київ,03168, ), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивачем, подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що вважає постанову суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою у зв`язку з неповним з`ясуванням судом, обставин, що мали значення для справи та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, вивчивши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлене судом першої інстанції та підтверджено у суді апеляційної інстанції , ОСОБА_1 проходив військову службу з 01.08.1970 року по 22.01.1996 року в Збройних Силах СРСР та України /а.с. 18/.

29.09.1995 року ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків отримав черепно-мозкову травму із струсом головного мозку. З 29.09.1995 року по 18.10.1995 рік позивач лікувався амбулаторно, а з 19.10.1995 року по 27.10.1995 рік лікувався стаціонарно у гарнізонному госпіталі військової частини НОМЕР_3 .

Після перенесеної травми в 1995 році, згідно довідки МСЕ №0115807, ОСОБА_1 була встановлена третя група інвалідності (травма пов`язана з виконанням обов`язків військової служби).

19 березня 2003 року Полтавським обласним військовим комісаріатом видано посвідчення серії НОМЕР_4 , згідно якого позивач має право на пільги, встановлені чинним законодавством України для ветеранів військової служби.

15 квітня 2009 року ОСОБА_1 отримав посвідчення серії НОМЕР_5 , згідно якого він є інвалідом другої групи і має право на пільги, встановлені чинним законодавством України для ветеранів війни інвалідів війни.

У травні 2017 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо виплати належної йому одноразової грошової допомоги, так як згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 03.07.2017 року №272/Р-03, ОСОБА_1 не отримував одноразову грошову допомогу ні у зв`язку з встановленням 3 групи, ні у зв`язку з встановленням 2 групи.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.06.2017 року №10/1078 ОСОБА_1 було відмовлено в надані одноразової грошової допомоги.

Листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 16.08.2017 року №10/16371 позивачу було відмовлено в направленні особової справи до Міністерства оборони України для вирішення питання про призначення та нарахування одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням 2 групи інвалідності внаслідок поранення, контузії, травми та захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Не погоджуючись із бездіяльністю ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у направленні до Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності, позивач звернувся до Київського районного суду м. Полтави з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання бездіяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у направленні до Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності протиправною; зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 подати головному розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ОСОБА_1 .

Постановою Київського районного суду м. Полтави від 05.09.2017 у справі 3552/4349/17, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 15.11.2017, позов задоволено. Визнано бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо відмови ОСОБА_1 у направленні до Міністерства оборони України висновку щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності протиправною. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 подати головному розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ОСОБА_1 .

04.12.2017 Полтавським обласним військовим комісаріатом висновок з усіма належними документами стосовно призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби направлено до Департаменту фінансів Міністерства оборони України /а.с. 69/.

Згідно з рішенням від 22 грудня 2017 року, оформленим протоколом №133, розглянувши подані документи комісія Міністерства оборони України з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 № 3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а первинна інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

З даною відмовою ОСОБА_1 не згоден, а тому звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Відмовляючи у задоволенні позову судом першої інстанції зроблено висновок, що позивач до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги звернувся лише у травні 2017 року, тобто з пропуском передбаченого законом строку.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та зазначає:

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, з посиланням на те, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 № 3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а первинна інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Також з матеріалів справи вбачається, що позивачу встановлено інвалідність другої групи з 15.09.2009 довічно.

Відповідно до ст. 1-2 ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 3 ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Таким чином, станом на зазначену дату стаття 16 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачала, з-поміж іншого, що у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України (частини друга статті 16 Закону).

На виконання положень статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" Кабінет Міністрів України постановою від 28 травня 2008 року № 499 (Постанова № 499) затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб.

За пунктом другим Постанови № 499 одноразова грошова допомога виплачується: 2) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) у разі настання інвалідності в період проходження військової служби та особам, звільненим з військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби чи після закінчення зазначеного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, - у розмірі: 24-місячного грошового забезпечення - інвалідам II групи.

Колегія суддів зазначає, що станом на дату звернення позивача із заявою про призначення та виплати одноразової грошової допомоги у травні 2017 року статтю 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" викладено в новій редакції (згідно із Законом № 5040-VI, який набрав чинності з 1 січня 2014 року).

Статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з п . "б" частини першої статті 162 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності І групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб; - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб; - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до ч.6 ст. 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту Порядок №975).

Пунктом 1 Прикінцевих положень Закону України від 04.07.2012 № 5040-УІ "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" встановлено, що цей Закон набирає чинності з 01.01. 2014, тобто Постанова Кабінету Міністрів України № 975 набрала чинності з дня набрання чинності цим Законом, тобто з 01.01.2014.

Пунктом 2 Порядку № 975 передбачено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права такої допомоги.

При цьому вказана постанова не містить жодних обмежень щодо неможливості застосування Порядку до осіб, які отримали первину інвалідність до 01.01.2014.

Згідно п. 3 Порядку, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Відповідно до п. 6 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин.

Відповідно до пункту 8 Порядку №975, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження незалежно від часу настання інвалідності.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що дія вищенаведеного Порядку поширюється на позивача, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ІІІ групу інвалідності він отримав 30.04.2008, а з 15.04.2009 ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року, якою затверджено Порядок, набрала чинності з 24 січня 2014 року, одноразову грошову допомогу позивач не отримував.

Згідно правової позиції Верховного Суду України (постанова Верховного Суду України від 10.03.2015 у справі №21-563а14) право на отримання допомоги виникає у військовослужбовця з моменту настання інвалідності, а не з моменту звільнення з військової служби. Крім того, визначено, що одноразова грошова допомога є компенсаційним механізмом соціального захисту військовослужбовців, які спрямовані на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Щодо, положення якого нормативного акта слід застосовувати до спірних відносин - Порядку № 975 чи Порядку № 499, колегія суддів зазначає.

Станом на дату звернення позивача Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" діяв вже в редакції Закону № 5040-VI, частиною другою Прикінцевих якого встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.

Таким чином у Перехідних положеннях цього Закону окреслено коло осіб, на яких його положення, які набрали чинність з 1 січня 2014 року, не поширюються (зокрема, такими є особи, стосовно яких уже прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги).

За Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції від 1 січня 2014 року) особа, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, може його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення такого права.

Позивач звернувся про отримання одноразової грошової допомоги у травні 2017 року вперше, тобто рішення щодо виплати цієї допомоги стосовно нього раніше не приймалося.

Поряд з тим урядова постанова, яку прийнято на реалізацію положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 5040-VI) містить положення (абзац третій пункту 2 Постанови № 975), за якими одноразова допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, яке діяло на день виникнення права на отримання допомоги.

Таким чином, порівняно з положеннями Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції Закону № 5040-VI) такі норми Постанови № 975 звужують право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до статті 16, 16 2, 16 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (в редакції від 1 січня 2014 року) осіб (позивача зокрема), які до 1 січня 2014 року не зверталися про отримання цієї допомоги (в межах трирічного строку) і щодо яких, відповідно, не приймалося рішення щодо її призначення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що право на отримання грошової допомоги у позивача виникло до набрання чинності Законом № 5040-VI (з дати встановлення інвалідності у квітні 2009 року), проте про отримання цієї допомоги він звернувся тоді, коли Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (яким передбачено виплату одноразової грошової допомоги) діяв в новій редакції і передбачав, серед іншого, інші розміри такої допомоги (порівняно з попередньою редакцією цього Закону, яка діяла на дату встановлення позивачу інвалідності).

Аналогічна правова позиція викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 19.07.2017 у справі №274/5588/15-а.

Таким чином, позивач як військовослужбовець, який отримав захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та в порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року.

Згідно п. 8 ст. 163 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" особа, яка має право на отримання одноразової грошової допомоги, може його реалізувати протягом трьох років з дня виникнення такого права.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що право виникло у ОСОБА_1 у 2009 році, а до відповідача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, позивач звернувся лише у травні 2017 року, тобто з пропуском передбаченого законом строку.

Доводи апеляційної скарги з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 816/562/18 залишити без змін
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
.

Головуючий суддя (підпис)В.О. Бондар
Судді(підпис) (підпис) В.В. Зеленський О.М. Калитка
Повний текст постанови складено 04.06.2018.