Справа № 415/6780/17
Суддя: Фастовець В. М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.18 р. м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Фастовця В.М.,

за участі секретаря Гавриленко В.В.,

представників

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Лисичанської міської ради в особі відділу адміністративних послуг про визнання дій неправомірними та зобовязання до проведення реєстрації місця проживання, 3-я особа ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому вказав, що ОСОБА_4 є власником 12/100 ідеальної долі будинку № 13 (квартира №5) по вул. Рєпіна в м. Лисичанську Луганської області, що складається з кімнат № 5-1, 5-2, 5-3,5-4 жилою площею 27,8 кв.м, а5- пристройка, а-10 ганок (крильцо), К літня кухня, Л,М,Н сараї, УЗ- вбиральня, Ѕ № 1-4 огорожі, на підставі рішення Лисичанського міського суду від 19.12.2016 року.

16.02.2017 року право власності на нерухоме майно внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Додаткові відомості, внесені до Державного реєстру: в конкретному користуванні знаходиться: квартира № 5, що вкладається з кімнат № 5-1, 5-2, 5-3,5-4 жилою площею 27,8 кв.м, а5- пристройка, а-10 ганок (крильцо), К літня кухня, Л,М,Н сараї, УЗ- вбиральня, Ѕ № 1-4 огорожі.

25.09.2017 року позивач звернувся до відділу адміністративних послуг із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, додавши до заяви всі необхідні документи. Власник житла - ОСОБА_4 надав згоду на реєстрацію місця проживання позивача в належній йому квартирі.

25.09.2017 року позивачу було відмовлено у реєстрації місця проживання, причина відмови у документах містяться недостовірні відомості (п/п 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання в Україні).

Вважає цю відмову незаконною, бо вона суперечить діючому законодавству.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»:

Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання.

Відповідно до п.11. Правил реєстрації місця проживання в Україні, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2016 р. № 207 (у подальшому Правила) орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо:

особа не подала необхідних документів або інформації;

у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними;

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Відповідно до п.18 Правил, для реєстрації місця проживання особа або її представник подає:

заяву за формами, наведеними відповідно у додатках 6, 7 або 8;

квитанцію про сплату адміністративного збору;

4) документи, що підтверджують:

право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сімї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

В яких документах, наданих позивачем для реєстрації місця проживання, містяться недостовірні відомості у відмові не зазначено. В правовстановлюючих документах на житлове приміщення, за адресою якого повинна бути проведена реєстрація місця проживання зазначено, що у конкретному користуванні власника ОСОБА_4 знаходиться: квартира №АДРЕСА_1.

Тому просить визнати дії по відмові у реєстрації місця проживання позивача протиправними та зобовязати відповідача провести таку реєстрацію.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. В обґрунтування позову послався на доводи, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, усно та письмово (а.с.29-30) пояснила, що відповідно до ст. 10 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів, порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються КМУ. Постановою КМУ від 02.03.2016 № 207 затверджені Правила реєстрації місця проживання, які визначають механізм здійснення реєстрації/зняття з реєстрації місця проживання/перебування осіб в Україні, а також встановлюють форми необхідних для цього документів. Реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування у м. Лисичанську здійснюється відділом адміністративних послуг Лисичанської міської ради через Центр надання адміністративних послуг у м. Лисичанську. 25 вересня 2017 року ОСОБА_3 звернувся до ЦНАП для отримання адміністративної послуги «Реєстрація місця проживання особи» за адресою: м. Лисичанськ, вул. Рєпіна, 13/5. ОСОБА_3 надав адміністратору: заяву про реєстрацію місця проживання встановленої форми; паспорт громадянина України; військовий квиток; квитанцію пр. сплату адміністративного збору. Оскільки ОСОБА_3 не мав документів, що підтверджували право на проживання в житлі, визначених п. 18 Правил реєстрації місця проживання, згоду на реєстрацію місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 мав надати ОСОБА_4 як власник житла. Для підтвердження права власності на житло ОСОБА_4 надав Витяг з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80958180 від 22.02.2017, згідно до якого ОСОБА_4 належить на праві спільної часткової власності 12/100 будинку 13 по вулиці Рєпіна у м. Лисичанську, яке виникло у нього відповідно до рішення Лисичанського міського суду від 19.12.2016 по справі № 4156363/16-ц. Адміністратор відмовив позивачу у реєстрації місця проживання за вказаною адресою з підстави недостовірності відомостей, які зазначалися в заяві про реєстрацію місця проживання. Адже позивач мав намір зареєструвати своє місце проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, а власник надав документи, що підтверджують його право власності на 12/100 часток житлового будинку за адресою: м. Лисичанськ, вул. Рєпіна, 13. З моменту проведення державної реєстрації третя особа, ОСОБА_4, отримав у спільну часткову власність певний обєкт нерухомого майна 12/100 житлового будинку № 13 (а не квартиру) по вулиці Рєпіна у м. Лисичанську. Листом ЛКП «БТІ» проінформовано відповідача про те, що згідно архівних даних станом на 01.01.2013 право власності на квартиру № АДРЕСА_2 не зареєстровано. Право власності зареєстровано на 12/100 частки житлового будинку № 13 по вул. Рєпіна м. Лисичанська за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 22.02.1991, реєстр № 2-666. Саме на 12/100 частки житлового будинку № 13 по вул. Рєпіна м. Лисичанська визнано за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_5 за рішенням Лисичанського міського суду від 19.12.2016 по справі № 415/6363/16-ц. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а з урахуванням вимог ст. 358 право спільної часткової власності здійснюється за згодою співвласників. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому КМУ порядку. Саме з документів які підтверджують право особи на проживання в житлі визначається адреса, за якою субєкт має право зареєструвати своє місце проживання. Оскільки, ОСОБА_4 має право спільної часткової власності на житловий будинок № 13, а не на квартиру № 5 в цьому будинку, позивачу було запропоновано зареєструвати місце проживання саме в будинку № 13 по вул. Рєпіна м. Лисичанська, але за згодою всіх співвласників житлового будинку. Додаткового йому було розяснено, що для того, щоб зареєструвати місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_3 особі необхідно бути власником цієї квартири. Таке право він може отримати зокрема шляхом поділу чи виділу з будинку № 3 такого обєкта як квартира, в порядку передбаченому ст. ст. 364, 367 ЦК України, ст. 14 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» та п.п. 54-56 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015. ОСОБА_4 звертався до ЦНАП 09.08.2017 для отримання послуги «Присвоєння поштової адреси обєкту нерухомості майна» квартирі, яка знаходиться у його користуванні, номеру 5. Проте, ОСОБА_4В, отримав відмову від Управління архітектури та містобудування Лисичанської міської ради як субєкта надання адміністративних послуг «Присвоєння поштової адреси обєкту нерухомого майна» у присвоєнні квартирі, яка знаходиться у його користуванні, номеру 5 та знаходиться за адресою: м. Лисичанськ, вул. Рєпіна, 13. В листі ОСОБА_4 повідомлено, що згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно йому належить на праві спільної часткової власності майно, тобто визначена частина будинку 13 по вулиці Рєпіна. Та повідомлено, що для отримання адреси потрібно провести поділ майна на самостійні обєкти нерухомого майна, що повинен відповідати умовам, що передбачені чинними державними будівельними нормами. Також у листі ОСОБА_4 рекомендовано для виділення окремого обєкту нерухомого майна або звернутись до нотаріуса та укласти Договір щодо виділення частки майна в натурі, або він як власник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, в судовому порядку згідно ст. 364 ЦК України. Реєстрація ОСОБА_4В,, за адресою: м. Лисичанськ, вул. Рєпіна, буд. 13 була здійснена на підставі документів про право власності, а саме Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 80958180 від 22.02.2017.

3-я особа просила позов задовольнити з наведених у ньому підстав.

Суд, вислухавши представників сторін, 3-ю особу, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 3-я особа - ОСОБА_4 на підставі рішення Лисичанського міського суду від 19 грудня 2016 р. є власником 12/100 ідеальної долі будинку № 13 (квартира №5) по вул. Рєпіна в м. Лисичанську Луганської області, що складається з кімнат № 5-1, 5-2, 5-3,5-4 жилою площею 27,8 кв.м, а5- пристройка, а-10 ганок (крильцо), К літня кухня, Л,М,Н сараї, УЗ- вбиральня, Ѕ № 1-4 огорожі (а.с.9-10).

16.02.2017 року право власності на вказане нерухоме майно було внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У розділ «Додаткові відомості» Державного реєстру було внесено, що в конкретному користуванні власника знаходиться: квартира № 5, що вкладається з кімнат № 5-1, 5-2, 5-3,5-4 жилою площею 27,8 кв.м, а5- пристройка, а-10 ганок (крильцо), К літня кухня, Л,М,Н сараї, УЗ- вбиральня, Ѕ № 1-4 огорожі (а.с.11).

25.09.2017 року позивач звернувся до відділу адміністративних послуг із заявою про реєстрацію місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, додавши до заяви всі передбачені законодавством документи. Власник житла, 3-я особа, надав згоду на реєстрацію місця проживання позивача в належній йому квартирі. Позивачу на підставі п/п 2 пункту 11 Правил реєстрації місця проживання в Україні було протиправно відмовлено у реєстрації місця проживання у документах містяться недостовірні відомості (а.с.7).

Задовольняючи позов, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (далі Закон)

реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку;

місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

На підставі ст.6 ч.1, 3 Закону громадянин України…, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобовязані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання…. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів.

Для реєстрації особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг):

письмову заяву;

документ, до якого вносяться відомості про місце проживання….;

квитанцію про сплату адміністративного збору;

документи, що підтверджують право на проживання в житлі….

Закон не визначає поняття житла, це поняття встановлене цивільним законодавством України, зокрема, ст.379 ЦК України - житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Згідно ст.382 ч.1 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Як усно та письмово (а.с.29 зв.) пояснила представник відповідача, для реєстрації місця проживання позивача було надане рішення Лисичанського міського суду від 19.12.2016 р. про визнання права власності за 3-ю особою та витяг з Держреєстру прав на нерухоме майно.

З аналізу наведених норм Закону та ЦК України вбачається, що під житлом розуміється не тільки житловий будинок в цілому, але й окреме помешкання в ньому квартира, яке повинно відповідати певним критеріям ізольованість та придатність для постійного проживання.

З рішення суду вбачається, що за 3-ю особою було визнано право власності на 12/100 ідеальної долі будинку № 13 по вул. Рєпіна в м. Лисичанську Луганської області, а саме квартиру №5, що зазначено у дужках, та перелічена технічна характеристика цієї квартири, яка дозволяє зробити висновок про ізольованість цього помешкання та придатність для постійного проживання, про що свідчить наявність жилих кімнат, кухні, вбиральні (а.с.9-10).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що у розділі «Додаткові відомості» внесена інформація про конкретне користування 3-ю особою квартирою №5 та перелічена її технічна характеристика, що також дозволяє зробити висновок про ізольованість належної 3-й особі частки будинку №13 та її придатність для постійного проживання (а.с.11).

На підставі п.11 затверджених постановою КМУ від 2 березня 2016 р. № 207 Правил реєстрації місця проживання в Україні орган реєстрації відмовляє в реєстрації… місця проживання, зокрема, якщо у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що недостовірними відомостями було посилання позивача в заяві про реєстрацію на наявність АДРЕСА_3, однак з документів вбачається, що такої квартири у будинку немає, бо у 3-ї особи зареєстроване право власності на частку у будинку.

Перш за все суд зазначає, що за змістом п.11 недостовірні відомості повинні міститься не в заяві, а саме в доданих до неї документах.

По-друге, і у рішенні суду від 19.12.2016 р., і у витягу з Держреєстру чітко вказано, що ідеальна частка позивача представляє собою саме квартиру №5, тобто надані документи не містять недостовірних відомостей. Відсутність у відповідача даних про наявність у буд.13 по вул. Рєпіна у м. Лисичанську окремих квартир не є доказом такої недостовірності.

При цьому, як вбачається із встановлених рішенням суду від 19.12.2016 р. обставин, виокремлення частки 3-ї особи як квартири №5 було визначено ще для попереднього власника.

Окрім того, відповідно до ч.12 ст.6 Закону у разі прийняття рішення про зміну нумерації будинків, перейменування вулиць (проспектів, бульварів, площ, провулків, кварталів тощо), населених пунктів, адміністративно-територіальних одиниць, зміни в адміністративно-територіальному устрої на підставі відповідних актів вносяться зміни до реєстру територіальної громади, із збереженням попередніх даних, із подальшим внесенням цієї інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

З цієї норми вбачається, що нумерація окремих жилих приміщень у житлових будинках взагалі не впливає на реєстрацію місця проживання.

Таким чином, відповідачу позивачем були надані усі необхідні документи для реєстрації місця проживання у відокремленому житлі квартирі, яка є ізольованим помешканням в житловому будинку, призначеним та придатним для постійного у ньому проживання; що не були (документи) визнані недійсними, скасованими та містили достовірну інформацію.

Суд не приймає у якості доказів надані позивачем копію договору купівлі-продажу від 22.02.1991 р., технічний паспорт на АДРЕСА_4, висновок за результатами обстеження технічного стану…(а.с.12-19)., оскільки ці документи не надавалися відповідачу під час звернення позивача із заявою про реєстрацію місця проживання.

Суд вважає, що оцінка прийнятому субєктом владних повноважень рішення, його діям чи бездіяльності повинна даватися тільки на підставі тих обставин, документів, інформації тощо, що існували та/або були відомі такому субєкту саме на час прийняття рішення, дії чи бездіяльності, оскільки невідомі та/або неіснуючі обставини, документи тощо не можуть впливати на законність прийнятих рішень, дій чи бездіяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243-246, 371КАС України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН НОМЕР_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 до Лисичанської міської ради в особі відділу адміністративних послуг про визнання дій неправомірними та зобовязання до проведення реєстрації місця проживання, 3-я особа ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії Лисичанської міської ради в особі відділу адміністративних послуг у відмові ОСОБА_3 у реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5.

Зобовязати Лисичанську міську раду в особі відділу адміністративних послуг провести реєстрацію місця проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_6 на підставі наданих документів.

Стягнути з Лисичанської міської ради в особі відділу адміністративних послуг на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 640 (шістсот сорок) грн.

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного адміністративного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складене 25 травня 2018 р.

Суддя: