Справа № 806/1387/18
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/1387/18

категорія 11.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лавренчук О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, в якому просить:

- визнати протиправними дії Хорошівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області щодо визначення мені - ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі від суддівської винагороди та відмови у зарахуванні моєї роботи на посаді помічника та старшого помічника прокурора Черняхівського району за період з 10.07.1978 року по 01.06.2002 року до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання;

- зобов'язати Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зарахувати ОСОБА_1 роботу на посаді помічника та старшого помічника прокурора Черняхівського району за період з липня 1979 року по червень 2002 року, що становить 23 роки до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничним розміром, починаючи з 11.10.2016;

- зобов'язати Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, починаючи з 11 жовтня 2016 року, призначити та нарахувати ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з часу здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплачувати довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням вже виплачених сум без утримання податку;

- зобов'язати Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надати суду звіт про виконання судового рішення у місячний термін з моменту набрання законної сили рішенням суду та стягнути судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Хорошівського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Житомирській області за сплату судового збору в розмірі 704 грн.80 коп.

В обґрунтування позову зазначає, що довічне грошове утримання призначено в розмірі 80% від суддівської винагороди у зв'язку з тим, що у зарахуванні до стажу, який дає право на відставку, стаж роботи на посаді помічника та старшого помічника прокурора Черняхівського району не зараховано. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що не відповідають Конституції України та законодавству України.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.03.2018 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

03 квітня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 та позовна заява з усуненими недоліками.

Ухвалою від 05 квітня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено відкрите судове засідання на 24.05.2018.

23 квітня 2018 року відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначає, що оскільки стаж роботи безпосередньо на посаді судді становить 14 років 0 місяців 12 днів, - розмір щомісячного грошового утримання встановлено у розмірі 80 відсотків.

23 квітня 2018 року позивач надіслала до суду заяву про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, - відмовлено.

24.04.2018 представник відповідача надав клопотання про розгляд справи у порядку письмового провадження.

04 травня 2018 року ОСОБА_1 надіслала до суду відповідь на відзив в якому вказує, що якби стаж роботи в період із липня 1979 року по червень 2002 року не був зарахований до стажу судді, її б не було звільнено з посади судді у відставку, оскільки був би відсутній необхідний для цього стаж.

04 травня 2018 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою від 30 травня 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 від 02.05.2018 про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, - відмовлено.

Суд, розглянувши позовну заяву та відзив, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Встановлено, що із 19.07.1979 по 04.09.1995 ОСОБА_1 працювала на посаді помічника прокурора Черняхівського району.

У період із 05 вересня 1995 року по 01 червня 2002 року позивач займала посаду старшого помічника прокурора Черняхівського району.

Указом Президента України №712/2002 від 13.08.2002 ОСОБА_1 призначено строком на п'ять років на посаду судді Черняхівського районного суду Житомирської області (а.с. 16-17).

Із 20 вересня 2002 року ОСОБА_1 призначена на посаду судді Черняхівського районного суду Житомирської області.

Постановою Верховної ради України "Про обрання суддів" №296-VІ від 22.05.2008., ОСОБА_1 обрано на посаду судді безстроково (а.с. 18-19)

Постановою Верховної ради України №1600-VІІІ від 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 звільнено з посади судді Черняхівського районного суду Житомирської області у зв'язку з поданням заяви про відставку (а.с. 20-22).

Наказом голови Черняхівського районного суду Житомирської області від 10.10.2016 №40-к ОСОБА_1 відраховано зі штату Черняхівського районного суду Житомирської області у звязку зі звільненням її з посади судді відповідно до поданої заяви про відставку.

Із 11 жовтня 2016 року позивач перебуває на обліку в Хорошівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області.

18 січня 2018 року ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою в якій просить правильно обрахувати трудовий стаж, який дає право на отримання довічного грошового утримання відповідно до перехідних положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та призначити довічне утримання судді у відставці в розмірі 90% заробітної плати, провівши перерахунок та виплату довічного утримання з дня його призначення.

Листом від 05.02.2018 №С/4-08 Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило ОСОБА_1, що оскільки стаж роботи безпосередньо на посаді судді становить 14 років 0 місяців 12 днів, - розмір щомісячного грошового утримання у зв'язку зі змінами з 01.12.2016 розмірів складових суддівської винагороди, сума якої складає 28800,00 грн згідно поданої довідки від 05.12.2016. Розмір довічного грошового утримання після перерахунку становить 23040 грн (28800 грн х 80%) (а.с. 26).

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Пунктом 4 частини шостої ст.126 Конституції України передбачено право судді на звільнення у відставку на підставі заяви про відставку.

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України, матеріальне та соціально-побутове забезпечення, у тому числі й суддівська винагорода, є елементами статусу судді. Забезпечення суддів та статус суддів у відставці визначено Законом України «Про судоустрій і статус суддів», яким було запроваджено особливий порядок обчислення розміру щомісячного довічного утримання суддів.

Розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та визначення стажу його роботи на посаді судді та на посадах, робота на яких входить до суддівського стажу, встановлюється нормами Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Статтею 137 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посадах судді, члена Вищої ради правосудді, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України.

При цьому, пунктом 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Вказана норма закону на даний час є чинною, вона не змінювалась та не скасовувалась.

На час призначення ОСОБА_1 на посаду судді у 2002 році діяв Закон України «Про статус суддів» №2862-XII від 15.12.1992 (далі - Закон №2862-ХІІ).

Відповідно до частини 1 статті 43- Закону №2862-XII, кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов'язків за власним бажанням або у зв'язку з закінченням строку повноважень. Абзацом 2 частини 4 цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Рішенням Конституційного суду України від 8 червня 2016 року № 4-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини третьої статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, та визначено, що частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, яка суперечить Конституції України, не підлягає застосуванню як така, що втратила чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення. Натомість застосуванню підлягає частина третя статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VI до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 2 березня 2015 року № 213-VIII, тобто у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII, а саме: «Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання».

Отже, враховуючи вищезазначені рішення Конституційного Суду, не можуть бути застосовані у спірних правовідносинах положення Закону, які призводять до звуження прав судді, а саме, до зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, оскільки такі положення, як і положення Закону, поставлені на розгляд Конституційним Судом, визнані неконституційними та такими, що звужують права судді, шляхом зменшення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Вищенаведене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів» від 10.07.1998, згідно яких рівень винагороди судцям за виконання ними своїх професійних обов'язків має бути таким, щоб захистити їх від тиску, що може спричинити вплив на їхні рішення або взагалі поведінку суддів і, таким чином, вплинути на їхню незалежність та неупередженість (пункт 6.1); статус забезпечує судді, який досяг передбаченого законом віку для виходу у відставку із посади судді і який здійснював повноваження судді протягом певного строку, право на отримання виплат, рівень яких має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді (пункт 6.4).

Наведені положення підтверджуються й міжнародними стандартами у сфері судочинства.

Згідно пункту 54 Рекомендації СМ/Лес (2010)12) від 17.11.2010 «оплата праці суддів повинна відповідати їх професії та виконуваним обов'язкам, а також бути достатньою, щоб захистити їх від дії стимулів, через які можна впливати на їхні рішення. Мають існувати гарантії збереження належної оплати праці на випадок хвороби, відпустки по догляду за дитиною, а також гарантії виплат у зв'язку з виходом на пенсію, які мають відповідати попередньому рівню оплати їх праці».

Суд відмічає, що щомісячне довічне грошове утримання є не тільки соціальною виплатою (пенсією), але й конституційною гарантією незалежності судді у відставці, є складовою його правового статусу як діючого судді з урахуванням правомірних законних очікувань на майбутнє щодо захищеного соціального статусу при звільненні його з посади (відставки), яке у своєму розмірі має бути максимально наближеним до рівня грошового утримання судді, який перебуває на відповідній посаді.

У постанові від 01.07.2014 в справі №21-244а14 Верховний Суд України висловив правову позицію, відповідно до якої правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Відповідно до ч. 1. ст. 116 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Отже, визначальною величиною для подачі заяви про відставку є наявність стажу роботи на посаді судді не менше 20 років.

Спірні правовідносини щодо визначення стажу роботи на посаді судді, який дає право на відставку, регулюються п.34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» чинного на даний час Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

ОСОБА_1 має стаж на посаді судді 14 років 0 місяців 12днів.

Вказані обставини підтверджуються копією трудової книжки позивача, яка міститься в матеріалах адміністративної справи, а також указом Президента України №712/2002 від 13.08.2002 та постановою Верховної Ради України №296-VI від 22.05.2008

ОСОБА_1, також, має стаж роботи на посадах в органах прокуратури.

Із 19.07.1979 по 04.09.1995 ОСОБА_1 працювала на посаді помічника прокурора Черняхівського району.

У період із 05 вересня 1995 року по 01 червня 2002 року позивач займала посаду старшого помічника прокурора Черняхівського району.

Вказані обставини підтверджуються трудовою книжкою позивача (а.с.13-15).

Таким чином, стаж роботи позивача в органах прокуратури складає двадцять два роки 10 місяців 12 днів.

Відповідно до ст.56 Закону України «Про прокуратуру», що діяв на час роботи позивача в органах прокуратури, під поняттям «прокурор» слід розуміти, в тому числі, «старші помічники і помічники прокурора».

Відповідно до ст.86 п.6 діючого Закону України «Про прокуратуру», а також відповідно до попередніх редакцій Закону України «Про прокуратуру», до вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів.

На посадах помічника прокурора та старшого помічника прокурора, враховуючи і перебування на цих посадах у якості помічника прокурора Черняхівського району Житомирської області та на посаді старшого помічника прокурора Черняхівського району Житомирської області, позивач має стаж роботи з 19.07.1979 по 01.06.2002.

Таким чином, стаж роботи позивача в органах прокуратури підлягає зарахуванню у стаж роботи судді у кількості восьми років на підставі ст.43 Закону України «Про статус суддів» та пункту 34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що до стажу роботи, який дає позивачу право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, має зараховуватися як час роботи на посаді судді, так і час роботи помічником прокурора та старшим помічником прокурора. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2008 року №21-2650ов07.

Загальний стаж, який дає позивачу право на отримання щомісячного довічного грошового утримання, становить 36 років 10 місяців, у тому числі стаж роботи на посаді судді 13 років 10 місяців (а.с.148) та 22 роки 10 місяців 12 днів на посадах в органах прокуратури (а.с.13-15), а тому розмір щомісячного довічного грошового утримання - відповідно 90% заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Суд відмічає, що Верховна Рада України звільнила позивача з посади судді саме у зв'язку з поданням заяви про відставку, а не з інших підстав, тим самим не заперечуючи наявність у нього стажу роботи на посаді судді більше 20 років, необхідних для виходу у відставку.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про те, що дії відповідача щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є неправомірними, тому позовні вимоги про зобов'язання здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, а саме перерахувати та виплачувати їй щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до ст.137, п.25,34 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.43 Закону України «Про статус суддів», із врахуванням стажу роботи позивача на посадах в прокуратурі, у розмірі 90% грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання, починаючи з 11 жовтня 2016 року, з урахуванням раніше виплачених сум, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення на підставі ст.267 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 267 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов'язання суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд ураховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд не вважає за необхідне зобов'язувати суб'єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням постанови в даній справі.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 1 статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Матеріалами справи підтверджено, що за подання до суду адміністративного позову ОСОБА_1 сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн/

Куруючись статтями 9, 47, 77, 90, 139, 242-246, 283 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у визначення ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі від суддівської винагороди та відмови у зарахуванні роботи на посаді помічника та старшого помічника прокурора Черняхівського району за період з 19.07.1978 по 01.06.2002 до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов'язати Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Древлянська, 1,смт. Хорошів, Хорошівський район, Житомирська область,12101, ) зарахувати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) роботу на посаді помічника та старшого помічника прокурора Черняхівського району за період з 19 липня 1979 року по 01 червня 2002 , що становить 22 роки 10 місяців 12 днів до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного грошового утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, без обмеження граничним розміром, починаючи з 11.10.2016.

Зобов'язати Хорошівське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Древлянська, 1,смт. Хорошів,Хорошівський район, Житомирська область,12101, ), починаючи з 11 жовтня 2016 року, призначити та нарахувати ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді з часу здійснення нарахування, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання та виплачувати довічне грошове утримання судді у відставці з урахуванням вже виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Хорошівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Древлянська, 1,смт. Хорошів,Хорошівський район, Житомирська область,12101, ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя О.В. Лавренчук