Справа № 438/404/18
Суддя: Слиш А. Т.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 438/404/18
Провадження № 2-а/438/22/2018
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 травня 2018 року Бориславський міський суд Львівської області

в складі: головуючого судді Слиша А.Т.

при секретарі Валькович Г.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Бориславі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №2 Бориславського ВП ОВД ГУНП у Львівській області ОСОБА_2, третя особа Бориславське ВП ОВД ГУНП у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 139726 від 19 квітня 2018 року,-

в с т а н о в и в:

27 квітня 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського СРПП №2 Бориславського ВП ОВД ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 139726 від 19.04.2018 року, якою на нього накладено штраф за порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП, в розмірі 255 грн., посилаючись на те, що 19 квітня 2018 року, він керуючи транспортним засобом ВАЗ321083 д.н.з. НОМЕР_1, у місті Борислав, на вул. ОСОБА_3 не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», чим порушив ПДР України за яке передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП України.

Позивач вважає, що дану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БР № 139726 від 19 квітня 2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за порушення ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення протиправною та такою що підлягає скасуванню. При винесенні, на його думку незаконної постанови, інспектор поліції також допустив ряд процесуальних порушень.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 не зявився. Подав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі.

Відповідач поліцейський СРПП №2 Бориславського ВП ОВД ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Бориславського ВП ОВД ГУНП у Львівській області належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив.

Відзивів на позов до суду не надходили. Отже розгляд справи здійснюється за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою поліцейського СРПП №2 Бориславського ВП ОВД ГУНП у Львівській області ОСОБА_2 серії БР №139726 від 19 квітня 2018 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за порушення ч.1 ст.122 КУпАП, а саме: не виконав вимоги дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачено відповідальність Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.4 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту та поділяються на групи - заборонні знаки; запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Розділу 33 «;Дорожні знаки. Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху України дорожній знак 2.2 є «Проїзд без зупинки заборонено», відповідно до якого забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

За змістом п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП. Відповідно суд розглядає дану категорію справ у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Так, у відповідності до вимог ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці данні встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як вказано в позовній заяві, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, працівник поліції не надав жодних доказів порушення ПДР України вчинених позивачем, свідки даної події працівниками поліції не залучалися, єдиним підтвердженням вчиненого, на думку працівника поліції ОСОБА_2 правопорушення, є субєктивно винесена постанова серії БР № 139726 від 19 квітня 2018 року.

При винесені даної постанови, поліцейським СРПП №2 Бориславського ВП ОВД ГУНП У Львівській області ОСОБА_2, також не було встановлено всіх фактичних даних справи, не у повному обсязі досліджені обставини справи, не зясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 62 Конституції України визначено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень ч. 1,2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб'єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим та не може базуватися на припущеннях та неперевірених фактах.

Таким чином, фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення.

Враховуючи недоведеність правомірності винесеної поліцейським постанови про адміністративне правопорушення, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення повністю.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 122 КУпАП, ст.ст. 6, 14, 72-77, 90, 139, 241-243, 245-246, 250 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №139726 від 19 квітня 2018 року, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Бориславський міський суд Львівської області.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину рішення воно може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А.Т. Слиш