Справа № 826/3734/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року № 826/3734/16

Окружний адміністративний суд міста Києва в складі: судді Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фудмережа" до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось товариство з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» з позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (далі - відповідач та/або контролюючий орган) та просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2015, прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги зазначає, що податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2015 містить в собі підставу його прийняття - акт перевірки №0068/26/55/22/36887249 від 01.09.2015, який по відношенню до товариства позиваа податковим органом складено не було. Крім того, ТОВ «Фудмережа вказує, що грошові кошти отриманні працівником останньої не були використанні, а тому відсутні порушення п. 2.11 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, які викладені в письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників позивача та третьої особи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Державною податковою інспекцію у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві прийнято податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2015, відповідно до якого встановлено порушення ТОВ "Фудмережа" п. 2.11 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004 (зі змінами та доповненнями) (далі - оскаржуване та/або спірне рішення). Зі змісту спірного рішення слідує, що останнє прийнято на підставі акта перевірки №0068/26/55/22/36387249 від 01.09.2015, натомість було складено акт Головного управління ДФС у Київській області №000897 від 24.09.2015.

З огляду на вказане, до позивача застосовано штраф у розмірі 66 750, 00 грн.

Вирішуючи спір по суті суд керується положеннями чинного законодавства, що діяло на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Згідно з п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об'єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п. 75.1.3 ст. 75 ПК України).

Пунктом 80.1 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Відповідно до приписів п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки.

Згідно з п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності) (п. 86.5 ст. 86 ПК України).

Пунктом 58.1 ст. 58 ПК України встановлено, зокрема, податкове повідомлення-рішення містить підставу для такого нарахування (зменшення) податкового зобов'язання та/або зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, або заниження чи завищення суми податкових зобов'язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість; посилання на норму цього Кодексу та/або іншого закону, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи, відповідно до якої був зроблений розрахунок або перерахунок грошових зобов'язань платника податків; суму грошового зобов'язання, що повинен сплатити платник податку; суму зменшеного (збільшеного) бюджетного відшкодування та/або зменшення від'ємного значення результатів господарської діяльності або від'ємного значення суми податку на додану вартість; граничні строки сплати грошового зобов'язання та/або строки виправлення платником податків показників податкової звітності; попередження про наслідки несплати грошового зобов'язання або внесення виправлень до показників податкової звітності в установлений строк; граничні строки, передбачені цим Кодексом для оскарження податкового повідомлення-рішення.

Наказом Міністерства фінансів України від 28.11.2012 №1236, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №2135/22447, затверджено Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень - рішень платникам податків (далі - Порядок №1236).

Згідно з п. 2.2 вказаного Порядку у випадках, зазначених у пункті 2.1 цього розділу, відповідний структурний підрозділ органу державної податкової служби складає податкове повідомлення-рішення за формою згідно з додатком 10 про застосування штрафної (фінансової) санкції (штрафу) за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби (форма "С").

Відповідно до додатку 10 Порядку №1236 форма «С» податкового повідомленні - рішення передбачає в якості підстави прийняття останнього акт перевірки (номер, дата, складання).

Як вже було зазначено судом вище, позивач стверджує, що акт №0068/26/55/22/36387249 від 01.09.2015, який є підставою для прийняття спірного рішення, відносно останнього не складався.

Так, судом з метою встановлення всіх обставин протокольною ухвалою суду зобов'язано контролюючий орган надати суду копію акту №0068/26/55/22/36387249 від 01.09.2015; копію додатку до акту перевірки від 24.09.2015 (пояснення ОСОБА_1.)

Відповідачем на виконання протокольної ухвали, зокрема, надано лист Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 31.01.2018 №465/8/26-55-12-01 згідно якого слідує, що до відповідача акт №0068/26/55/22/36387249 від 01.09.2015 не надходив.

Разом з цим, 23.02.2018 контролюючим органом подано, серед іншого, акт фактичної перевірки від 24.09.2015 та додаток до акту перевірки від 24.09.2015 (пояснення ОСОБА_1.).

Оцінивши наявні документи в матеріалах справи суд зазначає, що фактично акт, на який посилається позивач у позовній заяві, є тим же самим актом фактичної перевірки №0068/26/55/22/36387249 від 01.10.2015.

Суд звертає увагу, що фактично контролюючим органом при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення допущено описку в даті складання акту перевірки, зокрема, вказано 01.09.2015 замість 01.10.2015.

При цьому, суд акцентує увагу на тому, що номер акту фактичної перевірки (0068/26/55/22/36387249) є номером дати реєстрації акта в органі ДФС за місцем державної реєстрації суб'єкта господарювання.

Натомість, номер акту, про який зазначає позивач, № 00879 - є номер бланку Головного управління ДФС у Київській області на якому складено відповідний акт фактичної перевірки.

З урахуванням вказаного, суд приходить до висновку, що доводи ТОВ "Фудмережа" в цій частині є необґрунтованими та безпідставними.

Разом з цим, оцінюючи наявність чи відсутність порушення позивачем п. 2.11 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004, суд зазначає наступне.

Згідно акту фактичної перевірки встановлено факт видачі ОСОБА_1 готівкових коштів під звіт без звітування у встановленому порядку за раніше отриманні під звіт кошти, а саме: 01.09.2015 з каси підприємства ТОВ «Фудмережа» за адресою: м. Українка, проспект Дніпровський, 15-В, видано готівкові кошти ОСОБА_1 під звіт в сумі 18 000, 00 грн., які ОСОБА_1 повернув до каси підприємства магазина ТОВ «Фудмережа» за вказаною адресою 02.09.2015 без подання авансового звіту.

З 02.09.2015 по 24.09.2015 з каси ТОВ «Фудмережа» за вказаною адресою видано готівкові кошти під звіт ОСОБА_1 на загальну суму 267 000, 00 грн., що в свою чергу, на думку контролюючого органу призвело до порушення вимог позивачем п. 2.11 розділу II Положення про ведення касових операцій у національній валюті, затвердженого постановою Правління Національного банку України №637 від 15.12.2004.

Відповідно до пп. 170.9.2 п. 170.9 ст. 170 ПК України звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку:

а) завершує таке відрядження;

б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

Правлінням Національного банку України №637 від 15.12.2004 затверджено Положення про ведення касових операцій у національній валюті (далі - Положення №637).

Пунктом 2.11 Положення №637 визначено, що видача готівкових коштів під звіт або на відрядження (далі - під звіт) здійснюється відповідно до законодавства України.

Видача готівкових коштів під звіт на закупівлю сільськогосподарської продукції та заготівлю вторинної сировини, крім металобрухту, дозволяється на строк не більше 10 робочих днів від дня видачі готівкових коштів під звіт, а на всі інші виробничі (господарські) потреби на строк не більше двох робочих днів, уключаючи день отримання готівкових коштів під звіт.

Якщо підзвітній особі одночасно видана готівка як на відрядження, так і для вирішення в цьому відрядженні виробничих (господарських) питань (у тому числі для закупівлі сільськогосподарської продукції у населення та заготівлі вторинної сировини), то строк, на який видана готівка під звіт на ці завдання, може бути продовжено до завершення терміну відрядження.

Видача відповідній особі готівкових коштів під звіт проводиться за умови звітування нею у встановленому порядку за раніше отримані під звіт суми.

Звітування за одержані під звіт готівкові кошти здійснюється відповідно до законодавства України.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 24.12.2013 №845, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.01.2014 за №104/24881, затверджено форми Звіту про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, та Порядку його складання (далі - Наказ №845).

Пунктом 5 вказаного наказу встановлено, що звіт складається платником податку (підзвітною особою), що отримала такі кошти на підприємствах всіх організаційно-правових форм або у самозайнятої особи.

Фізична особа, що отримала такі кошти, заповнює всі графи Звіту, крім: „Звіт перевірено", „Залишок унесений (перевитрата видана) у сумі за касовим ордером", бухгалтерських проводок, розрахунку суми утриманого податку за несвоєчасно повернуті витрачені кошти на відрядження або під звіт, які заповнюються особою, що надала такі кошти, та „Звіт затверджено", які підписуються керівником (податковим агентом).

Аналізуючи наведені обставини суд дійшов висновку, що звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, до закінчення п'ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт.

З матеріалів справи слідує, що грошові кошти видані під звіт були повернуті до каси підприємства.

Мета видачі останніх - на витрати госпродтоварів.

Суд зазначає, що в даному випадку не відбулося використання коштів, оскільки госпродтовари придбані відповідною особою не були.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що законодавством не передбачено алгоритм дій платника податків у випадку взяття коштів під звіт та в подальшому не використання останніх та повернення у касу підприємства.

Згідно з пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Таким чином, за підсумком наведеного, суд погоджується з доводами позивача, а тому, на думку суду, спірне податкове повідомлення - рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України)

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Частиною 1 ст. 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, б. 57, ) до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, б. 2, ) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № від 06.10.2015, прийняте Державною податковою інспекцією у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, б. 2, ).

3. Судові витрати в розмірі 1 378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) грн. 00 коп. стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фудмережа» (01103, м. Київ, Залізничне шосе, б. 57, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (01011, м. Київ, вул. Лєскова, б. 2, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржено в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Суддя М.А. Бояринцева