Справа № 820/5568/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5568/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Донець Л.О. , Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Комунального закладу охорони здоров'я Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2018р. (суддя Зоркіна Ю.В.; м. Харків; повний текст рішення складено 06.03.2018 р.) по справі № 820/5568/17

за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області

до Комунального закладу охорони здоров'я Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 1

про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області (далі по тексту - позивач, ГУ ДСНС у Харківській області) звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Комунального закладу охорони здоров'я Обласного дитячого психоневрологічного санаторію № 1 (далі по тексту - відповідач, КЗОЗ ОДПНС № 1), в якому просило суд: до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей, експлуатацію будівлі Комунального закладу охорони здоров'я Обласного дитячого психоневрологічного санаторію № 1 зупинити повністю, у зв'язку з чим зобов'язати відповідача негайно припинити використання цієї будівлі з метою проведення будь-якої діяльності, не пов'язаної з усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки з покладенням на Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області, обов'язку щодо забезпечення виконання цього рішення, в частині здійснення державного нагляду (контролю) за усуненням порушень вимог законодавства у сфері техногенної безпеки, що створюють загрозу життю та здоров'ю людей; рішення суду про застосування заходів реагування щодо державного нагляду (контролю) звернути до негайного виконання.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року адміністративний позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області - задоволено частково.

Зупинено експлуатацію будівлі Комунального закладу охорони здоровя Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 1 за адресою: м. Харків, вул.. Ньютона, 125 .

В іншій частині вимог позов залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06 березня 2018 року та ухвалити рішення, яким в задоволенні позову ГУ ДСНС у Харківській області - відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на часткове усунення виявлених позивачем порушень та ненадання судом першої інстанції належної оцінки обґрунтуванню позивачем загрози життю та здоров'ю людей.

Також в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання щодо огляду судом доказів за їх місцезнаходженням, в якому відповідач просить здійснити огляд доказів про усунення частини виявлених порушень за їх місцезнаходженням, а саме: за адресою: м. Харків, вул. Ньютона, 125. В обґрунтування заявленого клопотання відповідач посилається на те, що відповідач немає технічної можливості надати до суду доказів усунення окремих порушень за актом перевірки позивача, окрім фотознімків і ксерокопій.

Згідно зі статтею 81 КАС України письмові, речові і електронні докази, які не можна доставити до суду, оглядаються за їх місцезнаходженням.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції не заявлялося клопотання про огляд доказів за їх місцезнаходженням, таким аргументам не надавалася оцінка, обставини, які були з'ясовані в цій справі підтверджені тільки тими письмовими доказами, що знаходяться в матеріалах справи.

Відповідно до ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що обєктивно не залежали від нього.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на неможливість суду апеляційної інстанції надати оцінку тим доказам, які не були досліджені судом першої інстанції, та не заявлення такого клопотання без обєктивних причин відповідачем до суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість такого клопотання та відсутність підстав для його задоволення.

Таким чином, у задоволенні клопотання Комунального закладу охорони здоров'я Обласного дитячого психоневрологічного санаторію № 1 про огляд доказів за їх місцезнаходженням слід відмовити.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що не перешкоджає провадженню у справі.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з'явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, надали суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов'язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час судового розгляду справи встановлено, що у період з 08.11.2017 року по 09.11.2017 року фахівцями відповідача проведена позапланова перевірка додержання (виконання) вимог законодавства у сфері (з питань) техногенної та пожежної безпеки у Комунальному закладі охорони здоровя Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № й за адресою: м.Хакрів, вул. Ньютона, 125.

Перевірка проводилась у відповідності до вимог Кодексу цивільного захисту України, Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон), розпорядження Кабінету Міністрів України від 20.09.2017 року №643-р "Деякі питання державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", наказу від 22.08.2017 року № 64 "Про проведення позапланових перевірок об'єктів", посвідчення на проведення перевірки від 07.11.2017 року №154 Слобідського РВ у м. Харкові Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Харківській області.

За результатами проведеної перевірки складено акт №140, яким зафіксовані порушення: приміщення не обладнано системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5- 56:2014 "Системи протипожежного захисту"; пожежні гідранти не перевірено на працездатність шляхом випробування на тиск та витрату води з оформленням акту; пожежні крани не перевірено на працездатність, шляхом пуску води з реєстрацією результаті перевірки у спеціальному журналі перевірки технічного обслуговування; експлуатуються тимчасові ділянки електромереж; на першому поверсі встановлено на вікнах приміщень, де не перебувають люди, грати, які не розкриваються, розсуваються або знімаються; пожежні щити не укомплектовані згідно норм належності; не зазначено місцезнаходження первинних засобів пожежегасіння шляхом встановлення вказівних знаків згідно ДСТУ ISO 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір», ГОСТ 12.4.026-76 « ССБТ. Цвета сигнальне и знаки безопасности»; переносні вогнегасники не розміщені шляхом навішування на вертикальній конструкції на висоті не більше 1,5 м. від рівня підлоги до нижнього торця вогнегасника і на відстані дверей, достатньої для її повного відчинення; зєднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів не здійснено за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів; тип заповнення прорізів у протипожежних перешкодах не відповідає вимогам ДБН В.1.1.7-2002» Пожежна безпека обєктів будівництва», приміщення електрощитової не відокремлено від інших приміщень протипожежними дверима; приміщення адміністративної будівлі не обладнані системою протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5.-56:2014 «системи протипожежного захисту»; установа не в повному обсязі забезпечено засобами захисту органів дихання; не проведено інвентаризацію потенційної небезпеки обєкта; не надано плану усунення недоліків, виявлених у ході проведення перевірки обєкта.

Акт вручений керівникові установи та підписаний ним без зауважень.

Наявність встановлених в акті перевірки порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки, цивільного захисту стали підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що порушення, виявлені під час перевірки у своїй сукупності становлять загрозу життю людей, які перебувають у цих приміщеннях, оскільки безпосередньо можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищення або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пункт 32 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України), що в свою чергу вимагає вжиття заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до абз.2 ст.1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі - Закон №877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Як встановлено частиною першою статті 3 Закону України Закону №877-V державний нагляд (контроль) серед іншого здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; гарантування прав та законних інтересів кожного суб'єкта господарювання; презумпції правомірності діяльності суб'єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків суб'єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб'єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною першою статті 4 Закону №877-V передбачено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частини сьомої статті 7 Закону України №877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про пожежну безпеку" забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ та організацій покладається на їх керівників і уповноважених ними осіб, якщо інше не передбачено відповідним договором.

Відносини, пов'язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту регулює Кодекс цивільного захисту України № 5403-VI від 02.10.2012 (далі - Кодекс).

У відповідності до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 50 Кодексу цивільного захисту України джерелами небезпеки виникнення надзвичайних ситуацій техногенного характеру є будівлі та споруди з порушенням умов експлуатації та суб'єкти господарювання з критичним станом виробничих фондів та порушенням умов експлуатації.

За положеннями Кодексу цивільного захисту України саме загроза життю та/або здоров'ю людей, а не факт порушення законодавства з питань цивільної безпеки, техногенної безпеки, пожежної безпеки тощо, визнана законодавцем у якості підстави для постановлення судом рішення про застосування заходів державного реагування.

Відповідно до ч.3 ст.55 Кодексу забезпечення пожежної безпеки суб'єкта господарювання покладається на власників та керівників таких субєктів господарювання.

Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 64 Кодексу центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Згідно п.12 ч.1 ст.67 Кодексу цивільного захисту України до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Приписами ч.2 ст.68 Кодексу встановлено, що у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.70 Кодексу, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема, недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежо-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту. Адміністративний суд, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей і не були усунуті суб'єктом господарювання, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування, в тому числі шляхом повного зупинення експлуатації (роботи) будівель.

Пунктом 33 частини 1 статті 1 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов'язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Відповідно до п.24 вище зазначеної статті надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб'єкті господарювання на ній або водному об'єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров'ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об'єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Отже, настання реальної загрози життю та здоров'ю людей від пожежі або надзвичайної ситуації з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню та вплив небезпечних факторів пожежі (продуктів горіння, чадного газу та підвищених температур) створюють реальну загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014р., є обов'язковими для виконання суб'єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (п.4 Розділ І вказаних Правил).

Таким чином, у випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів реагування як повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, орган контролю звертається до суду із адміністративним позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порушення, виявлені під час перевірки у своїй сукупності становлять загрозу життю людей, які перебувають у цих приміщеннях, оскільки безпосередньо можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищення або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища (пункт 32 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України), що в свою чергу вимагає вжиття заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень.

Судовим розглядом встановлено та не спростовано відповідачем існування та непроведення робіт стосовно усунення всіх порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

В запереченнях відповідачем зазначено, що ним усунуто частину виявлених під час проведення перевірки порушень, проте жодних доказів на підтвердження цього, як то укладені договори, акти виконаних робіт, копії журналів, акти обстежень, фотографії тощо суду не надано, водночас зазначені документи витребовувалися судом: ухвалою від 14.12.2017 року та листом від 21.02.2018 року № 820/5568/17/5873/18. (а.с. 33, 34)

З огляду на те, що відповідачем не усунуті в повному обсязі порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоровю людей, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо наявності підстав для зупинення експлуатації будівлі Комунального закладу охорони здоровя Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 1.

Посилання апелянта на часткове усунення порушень законодавства, встановлених актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідно до долучених відповідачем матеріалів низка виявлених порушень на час розгляду справи в суді першої інстанції усунута не була, при цьому жодних доказів на підтвердження усунення виявлених позивачем порушень, відповідачем до суду першої інстанції не було надано.

З приводу доводів апеляційної скарги стосовно того, що у Приписі Слобідського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДСНС у Харківській області № 73 від 09.11.2017 встановлено строк для усунення виявлених порушень до 20.01.2018, отже позивач, не чекаючи сплину терміну, наданого для усунення порушень, звернувся до суду із позовом з вимогами про зупинення використання споруди, чим перевищив свої повноваження, колегія суддів зазначає наступне.

Застосування заходів реагування є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

З аналізу викладених вище положень закону слідує, що орган, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, у разі виявлення факту недотримання вимог пожежної безпеки, на підставі акту, складеного за результатами здійснених заходів (перевірок тощо), має право звернутися до суду із позовом про застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення експлуатації будівель, споруд.

Тобто, звернення до суду органу, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, з позовом про застосування заходів реагування закон пов'язує саме з фактом виявлення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а не із закінченням строку встановленому у приписі для усунення виявлених порушень. За таких обставин, колегія суддів не приймає посилання відповідача в апеляційній скарзі на перевищення позивачем своїх повноважень на звернення до суду з даним позовом до закінчення строку усунення виявлених порушень встановленому у Приписі Слобідського районного відділу у м. Харкові Головного управління ДСНС у Харківській області № 73 від 09.11.2017.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Комунального закладу охорони здоров'я Обласний дитячий психоневрологічний санаторій № 1 залишити без задоволення .

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 06.03.2018 по справі № 820/5568/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_1
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_2 ОСОБА_3
Повний текст постанови складено 29.05.2018.