Справа № 713/1052/16-а
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2018 року

Київ

справа №713/1052/16-а

адміністративне провадження №К/9901/21329/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Сторчак В.Ю., Мельник-Томенко Ж.М., Ватаманюк Р.В. від 01.12.2016 у справі №713/1052/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області про визнання дій неправомірними та зобов'язання суб'єкта владних повноважень,

УСТАНОВИВ:

В липні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до управління Пенсійного фонду України у Вижницькому районі Чернівецької області з адміністративним позовом про визнання дій протиправними та зобов'язання проведення перерахунку пенсії.

Постановою Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2016 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішення, управління Пенсійного фонду України в Вижницькому районі Чернівецької області звернулось з апеляційною скаргою.

08 листопада 2016 року від представника відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності положень ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ статті 22 Конституції України.

Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 зупинено провадження у справі № 713/1052/16-а до вирішення Верховним Судом України питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо відповідності ст. 22 Конституції України ч. 20 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" №1697-VII від 14.10.2014 року у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року.

В касаційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01.12.2016 та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 березня 2017 року відкрито касаційне провадження.

Відповідно до п. 4 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону №2147-VIII) справу передано до Верховного Суду.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи клопотання відповідача, суд апеляційної інстанції посилався на наявність достатніх підстав для зупинення провадження у справі до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" положенням частини першої статті 8, частини другої та третьої статті 22, частини першої та третьої статті 46 Конституції України, оскільки таке звернення є перешкодою для вирішення справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

У відповідності до п.3 ч.1 ст.156 КАС України (в редакції чинній на момент постановлення оскаржуваної ухвали) суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою Пленуму Верховного Суду України від 20.01.2017 № 2 прийнято рішення про звернення до Конституційного Суду України з конституційним поданням щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" положенням частини першої статті 8, частини другої та третьої статті 22, частини першої та третьої статті 46 Конституції України.

Положеннями ст. 61 Закону України „Про Конституційний Суд України" від 16.10.1996 № 422/96-ВР (який діяв на момент постановлення ухвали) було визначено, що Конституційний Суд України за результатами розгляду справ щодо конституційності законів та інших правових актів Верховної Ради України, актів Президента України, актів Кабінету Міністрів України, правових актів Верховної Ради Автономної Республіки Крим щодо офіційного тлумачення Конституції України та законів України приймає рішення.

Конституційний Суд України може визнати неконституційним правовий акт повністю або в окремій його частині.

У разі, якщо в процесі розгляду справи за конституційним поданням чи конституційним зверненням виявлено невідповідність Конституції України інших правових актів (їх окремих положень), крім тих, щодо яких відкрито провадження у справі, і які впливають на прийняття рішення чи дачу висновку у справі, Конституційний Суд України визнає такі правові акти (їх окремі положення) неконституційними.

На підставі положень ст.152 Конституції України закони та інші правові акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Колегія суддів звертає увагу, що Конституційним Судом України за наслідком розгляду конституційного подання Верховного Суду України рішення прийняте не було, при цьому в разі прийняття такого рішення останнє не вплине на спірні правовідносини у даній справі, які виникли до прийняття такого рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції, викладений в ухвалі від 01 грудня 2016 року, про наявність підстав для зупинення провадження в справі до вирішення Конституційним Судом України подання Верховного Суду України щодо відповідності (конституційності) абзацу шостого частини п'ятнадцятої статті 86 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII "Про прокуратуру" положенням частини першої статті 8, частини другої та третьої статті 22, частини першої та третьої статті 46 Конституції України, оскільки таке звернення не є перешкодою для вирішення справи.

Отже, ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2016 року підлягає скасуванню.

Проте в даному випадку відсутні підстави для направлення справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, оскільки 02 березня 2017 року Вінницьким апеляційним адміністративним судом ухвалено постанову, якою розглянуто апеляційну скаргу УПФУ у Вижницькому районі Чернівецької області по суті та постанову Вижницького районного суду Чернівецької області від 09 вересня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенню позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року скасувати.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз ,

Судді Верховного Суду