Справа № 163/2726/17
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2018 рокуЛьвів№ 876/2444/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів :

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Затолочного В.С., Сапіги В.П.,

при секретарі судового засідання: Бедрій Х.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року (суддя Павлусь О.С., ухвалене в м.Любомль) у справі № 163/2726/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 про скасування постанови про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Заступника начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 про скасування постанови у справі про порушення митних правил №3215/20500/17.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року позов задоволено частково; скасовано постанову заступника начальника Волинської митниці ДФС - начальника управління боротьби з митними порушеннями ОСОБА_2 від 27.09.2017 року №3215/20500/17про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України; справу про порушення митних правил №3215/20500/17, передбачених ч.3 ст.470 МК України, складену відносно ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до Волинської митниці ДФС. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даною постановою суду Волинська митниця ДФС оскаржила її подавши апеляційну скаргу до Львівського апеляційного адміністративного суду. Вважає, що оскаржуване рішення винесене без належного зясування обставин справи і з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить її скасувати і прийняти нову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Також зазначено, що оскільки митницею правильно вирішено питання щодо кваліфікації дій ОСОБА_1 у справі про порушення митних правил, постанова у справі про порушення митних правил винесена з дотримання законодавства, адміністративне стягнення накладено у межах строку, передбаченого ст.467 МК України та не підлягає скасуванню.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу вважає оскаржуване рішення суду законним та просить залишити його без змін. Також позивач просить розгляд справи проводити за його відсутності.

Апелянт повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, явки уповноваженого представників в судове засідання не забезпечив, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2017 року головним державним інспектором відділу митного оформлення №3 митного поста «Ягодин» Волинської митниці ДФС ОСОБА_3 за ознаками ч.3 ст.470 МК України складено щодо ОСОБА_1 протокол про те, що останній 12 грудня 2014 року ввіз автомобіль марки «Opel Vectra» реєстраційний номер WR3046C (країна реєстрації Польща), для особистого користування з метою транзиту по спрощеній формі митного контролю «зелений коридор» через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС на митну територію України, відповідно до ч.1 ст.381 Митного кодексу України, і станом на 07.09.2017 року не вивіз з митної території України та у інший режим згідно законодавства не помістив, тим самим більше ніж на 10 діб перевищив строк транзиту, який закінчився 22.12.2014 року.

За результатами розгляду вказаного протоколу, 27 вересня 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2, винесено постанову в справі про порушення митних правил №3215/20500/17, якою ОСОБА_1 Григорвича визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3ст.470 МК України та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром пятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Не погодившись з даною постановою митного органу ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом.

Задовольняючи позов суд першої інстанції зробив висновок, що в діях позивача відсутній склад порушення митних правил, відтак постанова про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 гривень на позивача за вчинення ним порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України,- підлягає скасуванню.

Колегія суддів апеляційного суду з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2014 року в автомобілі марки «Opel Vectra» реєстраційний номер WR3046C, слідувало на «вїзд в Україну» двоє осіб, що підтверджується інформацією наданою Волинською митницею ДФС з АСМО «Інспектор», однак інша особа митним органом не встановлювалася та не перевірялася.

Також встановлено, що в АСМО Інспектор та ЄАІС ДМС України відсутня інформація про вивезення з митної території України вищевказаного автомобіля.

Згідно ч. 1 ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлений граничний строк транзитних перевезень - 10 діб (у разі переміщення з зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Таким чином, громадянин України ОСОБА_1 перевищив встановлений статтею 95 Митного кодексу України строк транзитного перевезення автомобіля марки марки «Opel Vectra» реєстраційний номер WR3046C більше ніж на десять діб.

Щодо твердження позивача про відсутність можливості вїхати в Україну як водій, та перетин кордону в якості пасажира автомобіля, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до Правил від 17 листопад 2005 року № 1118 транспортний засіб для здійснення митного контролю та митного оформлення може бути пред'явлений митному органу як власником, так і уповноваженою особою.

Також, у пункті 9 Розділу І Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Державної митної служби від 17.1 1.2005 року № 1118 (далі - Правила від 17.11.2005 року № 1118), визначено, що не підлягає пропуску через митний кордон України транспортний засіб, зокрема на який відсутні документи, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження).

Відповідно до ст.366 МК України громадянин самостійно обирає відповідний канал (зелений коридор або червоний коридор) для проходження митного контролю за двоканальною системою.

Обрання зеленого коридору вважається заявою громадянина про те, що переміщувані ним через митний кордон України товари не підлягають письмовому декларуванню, оподаткуванню митними платежами, не підпадають під встановлені законодавством заборони та/або обмеження щодо ввезення на митну територію України або вивезення за межі цієї території та свідчить про факти, що мають юридичне значення.

Громадяни, які проходять (проїжджають) через зелений коридор, звільняються від подання письмової митної декларації. Звільнення від подання письмової митної декларації не означає звільнення від обовязкового дотримання порядку переміщення товарів через митний кордон України.

Особливості митного контролю та митного оформлення ТЗ, зареєстрованих у відповідних реєстраційних органах іноземних держав, що ввозяться на митну територію України з метою транзиту регламентовано Розділом IV цих же Правил, якими передбачено, що у разі ввезення громадянином-нерезидентом з метою транзиту на митну територію України ТЗ, зареєстрованого у відповідному реєстраційному органі іноземної держави, або ввезення з цією самою метою громадянином-резидентом транспортного засобу, зареєстрованого постійно в цьому органі та який йому належить, що підтверджується відповідним документом про право власності на такий транспортний засіб та реєстраційним документом, декларування такого ТЗ здійснюється в усній формі.

Відтак, вказане наводить на висновок, що за відсутності необхідних документів, зокрема, виданого на ім'я позивача доручення на право керування (розпорядження) ввезеного транспортного засобу, цей автомобіль на митну територію України в режимі транзит пропущено не було б.

Окрім того, пунктом 7 Типової технологічної схеми здійснення митного контролю автомобільних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, у пунктах пропуску через державний кордон, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 р. № 451 передбачено, що митний контроль автомобільних транспортних засобів і товарів у пунктах пропуску здійснюється шляхом застосування таких форм митного контролю: перевірка документів та відомостей, які відповідно до законодавства надаються митним органам під час переміщення автомобільних транспортних засобів і товарів через митний кордон України; митний огляд (огляд та переогляд автомобільних транспортних засобів і товарів, огляд та переогляд ручної поклажі та багажу, особистий огляд громадян); усне опитування громадян та посадових осіб підприємств; облік автомобільних транспортних засобів і товарів; взяття проб (зразків) товарів; використання службових собак, технічних та спеціальних засобів контролю; подання запитів до інших державних органів, установ та організацій, уповноважених органів іноземних держав для встановлення автентичності документів, наданих митним органам.

Відтак, оскільки на момент ввезення позивачем вищезазначеного транспортного засобу митні органи не перевіряли документи у пасажирів транспортних засобів, а лише у водія, за умови не подання позивачем документів у якості водія транспортного засобу, у посадової особи митниці була б відсутня фізична можливість внести таку інформацію, яка є достовірною.

Отже, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача щодо його перебування у транспортному засобі лише в якості пасажира, оскільки у відомості з Єдиної автоматизованої інформаційної системи Департаменту митної справи ДФС України вноситься інформація лише стосовно особи, яка керувала автомобілем, а не перебувала у ньому в якості пасажира.

Щодо факту порушення відповідачем строків притягнення до адміністративної відповідальності та винесення Постанови поза межами строку то суд апеляційної інстанції вважає таке покликання позивача безпідставним, оскільки згідно ч.1 ст.467 МК, якщо справи про порушення митних правил відповідно до ст.522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі правопорушення митних правил, у тому числі передбачені статями 469, 477-481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилаючись на вищевказану норму ст.467 МК зазначає, що диспозиція вказаної статті містить вичерпний перелік триваючих правопорушень (статтями 469, 477-481, 485 МК), в який не входить ПМП, передбачене ст.470 МК.

Проте, апеляційний суд звертає увагу, що ст.467 МК не дає вичерпного переліку триваючих правопорушень, а лише констатує приналежність до таких порушень, у тому числі тих, що передбачені статями 469,477-481,485 МК, а тому накладення стягнення за ПМП, передбачене ч.3 ст.470 МК не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення є обґрунтованим за наявності підстав віднесення його до категорії триваючих.

Факт виявлення правопорушення мав місце 07.09.2017р., то оскаржувана постанова у справі про порушення митних правил винесена в межах встановленого законом шестимісячного строку для накладення адміністративного стягнення.

З огляду на фактичні обставини справи, колегія суддів констатує, що постанова, винесена заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2М.у справі про порушення митних правил № 3215/20500/17 від 27.09.2017 року про притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України та не підлягає скасуванню.

Узагальнюючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на неповно, необєктивно і всебічно не зясованих обставинах, прийняте з порушенням норм матеріального права, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ч.4 ст. 229, ст. 243, ст. 308, ст. 310, п.1 ч.2 ст. 315, п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 321, ст. 322, ст. 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року у справі № 163/2726/17 скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити постанову винесену заступником начальника Волинської митниці ДФС ОСОБА_2 про порушення митних правил № 3215/20500/17 від 27.09.2017 року без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_4
судді ОСОБА_5
ОСОБА_6