Справа № 203/4305/17
Суддя: Ходаківський М. П.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року

місто Дніпро

єдиний унікальний номер судової справи 203/4305/17

номер провадження 2-а/201/115/2018

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі судді Ходаківського М.П.,

секретаря судового засідання Пісчанської Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

третя особа: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради

про зобов'язання вчинити певні дії та

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2, звернулася до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська із адміністративним позовом, в якому просить вважати заяву на нарахування пенсії за втратою годувальника від 20 липня 2016 року поданою в достатній строк для нарахування указаної пенсії з моменту смерті годувальника; зобов'язати відповідача провести перерахунок пенсії ОСОБА_2 за втратою годувальника й донарахувати та виплатити указану пенсію з моменту смерті ОСОБА_3, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 2-4).

В обґрунтування доводів поданого адміністративного позову ОСОБА_1 зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько її малолітньої дитини ОСОБА_2 - ОСОБА_3, після смерті якого вона звернулася до Пенсійного фонду за роз'ясненнями та їй було надано перелік документів, необхідних для призначення пенсії дитині у зв'язку з втратою годувальника. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року було встановлено факт батьківства ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 Також рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року було встановлено тотожність прізвища ОСОБА_3 та ОСОБА_4, яке було отримано позивачем лише 24 березня 2016 року через затримку в роботі суду. Саме після встановлення цих фактів позивач змогла отримати свідоцтво про народження дитини, де батьком дитини записаний ОСОБА_3 Після збирання усіх необхідних документів позивач 20 липня 2016 року звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Дніпропетровська із заявою про призначення дитині ОСОБА_2 пенсії по втраті годувальника, яка їй була призначена з 20 липня 2016 року та виплачується по теперішній час. У липні 2017 року позивач звернулася до управління із заявою про перерахунок указаної пенсії з моменту смерті годувальника, посилаючись на те, що дитина була непрацездатною на момент смерті батька, на що отримала відмову. Позивач вважає, що вона заяву про нарахування пенсії у зв'язку з втратою годувальника подала в достатній строк, а отже пенсія має бути перерахована саме з дня смерті годувальника.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2017 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі, третя особа: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про зобов'язання вчинити певні дії (а.с.18).

У подальшому у судовому засіданні за клопотанням представника відповідача було замінено сторону відповідача з Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпрі на Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (а.с.60).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про зобов'язання вчинити певні дії було передано за підсудністю на розгляд до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с.62).

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 28 лютого 2018 року справу за указаним позовом було передано для розгляду судді Ходаківському М.П. (а.с.67), який ухвалою від 01 березня 2018 року прийняв її до свого провадження (а.с.68).

Представник позивача, що діє підставі довіреності від 26 липня 2017 року (а.с.16), надав до суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засіданні не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи наявні заперечення представника відповідача, відповідно до яких вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивач звернулася до управління лише 20 липня 2016 року, тобто після спливу 12 місяців з дня смерті годувальника. А також представник відповідача зазначає, що позовні вимоги позивача підлягають залишенню без розгляду у зв'язку з пропуском 6-місячного строку звернення до суду.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином. У матеріалах справи міститься заява представника третьої особи про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі (а.с.25).

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси. До суду можуть звертатися в інтересах інших осіб органи та особи, яким законом надано таке право.

Згідно із ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 1 ст. 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 20 липня 2016 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та отримує пенсію у зв'язку з втратою годувальника за померлого батька на дитину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

26 липня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі із заявою про перерахунок призначеної пенсії у зв'язку з втратою годувальника з ІНФОРМАЦІЯ_2, тобто з дня смерті батька дитини ОСОБА_3, остаточна заява про призначення пенсії нею була подана лише у 2016 році з причин незалежних від неї та через збирання необхідних документів (а.с.14).

Листом від 27 липня 2017 року № 1347/03/21 управління відмовило позивачу у перерахунку пенсії у зв'язку з втратою годувальника, оскільки остання звернулася із заявою про призначення пенсії після спливу 12 місяців після смерті батька дитини.

Судом також встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, виданого 25 жовтня 2013 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с.5).

У січні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту батьківства. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року, яке набрало законної сили 08 серпня 2014 року, заяву ОСОБА_1 було задоволено та встановлено факт батьківства ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, відносно ОСОБА_2, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Також указаним рішенням було зобов'язано внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини, записавши батьком ОСОБА_2 ОСОБА_3 (а.с.8-9).

У зв'язку із цим 11 серпня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видане повторно свідоцтво про народження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, де батьком дитини зазначено ОСОБА_3 (а.с.6)

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Статтею 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-ХІІ передбачено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

За цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії (ст. 2 Закону №1788-ХІІ).

У частині першій статті 9 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Згідно із ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38). При цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Непрацездатними членами сім'ї вважаються: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не

мають працездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 указаного закону сім'я, яка має право на пенсію в разі втрати годувальника, може звертатися за призначенням пенсії в будь-який час після смерті або встановлення безвісної відсутності годувальника без обмеження будь-яким строком.

У статті 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі із заявою про призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника 20 липня 2016 року, тобто після спливу 12-місячного терміну встановленого законом.

При цьому позивач вважає, що вона звернулася із заявою про призначення пенсії лише 20 липня 2016 року з незалежних від неї обставин, а саме через збирання необхідних документів для призначення відповідної пенсії, зокрема зазначає про необхідність звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства, а також встановлення факту родинних відносин.

Однак такі доводи позивача суд не може прийняти до уваги, оскільки рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2014 року, яке набрало законної сили 08 серпня 2014 року, встановлено факт батьківства ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_2 і 11 серпня 2014 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції було видано повторне свідоцтво про народження дитини, тобто ще до закінчення 12-місячного строку встановленого законом. Тобто позивач мала можливість звернутися до управління у строк визначений законом, але вона цього не зробила. А посилання позивача на необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин є безпідставним, оскільки рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року було встановлено факт родинних відносин ОСОБА_3 з ОСОБА_4, а також ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що жодним чином не впливало на право позивача на призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Дослідивши всі наявні у справі докази у їх сукупності та надавши їм оцінку, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача у зв'язку з їх безпідставністю та необґрунтованістю.

На підставі викладеного суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, третя особа: Служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпрі ради про зобов'язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 травня 2018 року.

Суддя М.П. Ходаківський