Справа № 806/1080/18
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м.Житомир справа № 806/1080/18

категорія 10.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черняхович І.Е.,

секретар судового засідання Захарко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними вимоги №Ф- від 13.12.2017 та рішень про застосування штрафних санкцій № від 13.12.2017, № від 16.02.2018.,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними вимоги №Ф- від 13.12.2017 та рішень про застосування штрафних санкцій № від 13.12.2017, № від 16.02.2018.

В обґрунтування позиву позивач зазначає, що 20 листопада 2017 року фахівцями Головного управління ДФС у Житомирській області було проведено планову документальну виїзну перевірку діяльності самозайнятої особи приватного нотаріуса ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 щодо правильності нарахування обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, за наслідками якої був складений акт № 821/06-30-13-05/НОМЕР_1 від 20.11.2017 про порушення позивачем п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 та ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями) встановлено заниження за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7% (з 01.01.2016 - 22,0 %) на загальну суму 146567,99 грн., а саме: за 2014 рік - 64798,94 грн., за 2015 рік - 56683,14 грн., за 2016 рік - 25085,91 грн.

На підставі акту перевірки № 821/06-30-13-05/НОМЕР_1 від 20.11.2017 Головним управлінням ДФС у Житомирській області були прийняті:

- вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 № Ф- зі сплати заборгованості з єдиного внеску в сумі 146567,99 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.12.2017 № НОМЕР_2 в сумі 23565,06 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.02.2018 № НОМЕР_3 в сумі 9719,84 грн.;

Однак позивач вважає, що Головним управління ДФС у Житомирській області було неправомірно здійснено розрахунок належної до сплати суми єдиного внеску, шляхом обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу позивача, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 13 березня 2018 року відкрито загальне позовне провадження в адміністративній справі та призначено підготовче судове засідання на 11 квітня 2018 року.

28 березня 2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача зазначає, що дії Головного управління ДФС у Житомирській області є правомірними, а тому просить відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

11 квітня 2018 року в підготовче судове засідання з'явились позивач, представники позивача та представник відповідача. під час підготовчого провадження з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а тому суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду на 10 травня 2018 року.

10 травня 2018 року в судовому засіданні були присутні позивач, представники позивача, а також представники відповідача. Позивач та його представники зазначили що позовні вимоги підтримують, та просили задовольнити позов в повному обсязі. Натомість представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. В судовому засіданні було оголошено перерву та відкладено розгляд справи на 23 травня 2018 року.

23 травня 2018 року в судове засідання з'явились позивач, представники позивача, а також представник відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є приватним нотаріусом, має свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю від 16.04.1998 №2990 (а.с.24) та реєстраційне посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності від 23.07.1999 №49.

На підставі п.п.20.1.4 п.20.1 ст. 20, п.п.75.1 ст.75, п.77.1, п.77.4 ст.77, ст.81, п.82.1 ст. 82 глави 8 розділу ІІ Податкового Кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI, п.2 ч.1 ст.13 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування», наказу Головного управління ДФС у Житомирській області від 13.10.2017 №1381, та плану-графіка проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на IV квартал 2017 року посадовими особами Головного управління ДФС у Житомирській області в період з 24.10.2017 по 13.11.2017 було проведено документальну планову виїзну перевірку діяльності само зайнятої особи приватного нотаріуса ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2016. В результаті проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Житомирській області було складено акт від 20 листопада 2017 року № 821/06-30-13-05/НОМЕР_1 (далі акт перевірки № 821).(а.с.34-52)

Згідно висновків акту перевірки № 821 було встановлено, що позивачем допущено порушення п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 та ч.2 ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року №2464-VI (із змінами та доповненнями) встановлено заниження за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 суми єдиного внеску, нарахованого з чистого оподатковуваного доходу у розмірі 34,7% (з 01.01.2016 - 22,0 %) на загальну суму 146567,99 грн., а саме: за 2014 рік - 64798,94 грн., за 2015 рік - 56683,14 грн., за 2016 рік - 25085,91 грн.

На підставі акта перевірки № 821, Головним управління ДФС у Житомирській області 13 грудня 2017 року було виставлено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-, якою визначено недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 146567,99 грн.(а.с.27).

Також, на підставі акта перевірки №821, Головним управління ДФС у Житомирській області 13 грудня 2017 року прийнято рішення № про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 23565,06 грн.(а.с.28)

Не погоджуючись з висновками акту перевірки № 821 та з прийнятими на його підставі вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 №Ф- і рішенням від 13.12.2017 № позивач у відповідності до вимог ст. 56 ПКУ, звернувся зі скаргою до ДФС України. За результатами розгляду скарги Державна фіскальна служба України в рішення від 13.02.2017 №2126/Д/99-99-11-02-02-25 вирішила вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 №Ф- та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.12.2017 № Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без змін, а скаргу приватного нотаріуса ОСОБА_1 від 23.12.2017 №796/01-16 в частині оскарження вищезазначених виконавчих документів без задоволення. Крім того у рішенні було встановлено, що при винесенні та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.12.2017 № не враховано зміни до Закону №2464, внесені Законом України від 28.12.2014 № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці», який набрав чинності з 01.01.2015, що призвело до невірного розрахунку штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за 2014 рік. У звязку з цим, в рішенні від 13.02.2017 №2126/Д/99-99-11-02-02-25 було зобовязано Головне управління ДФС у Житомирській області винести та направити нове рішення на суму збільшення штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску.(а.с.32-33)

На підставі зазначеного у рішенні Державної фіскальної служби України від 13.02.2017 №2126/Д/99-99-11-02-02-25 відповідачем 16 лютого 2018 було прийнято рішення № НОМЕР_3 про застосування до ОСОБА_1 штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 9719,84 грн.(а.с.30)

Не погоджуючись з вказаною вимогу про сплату боргу та рішеннями про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII (далі - Закон №3425-XII), нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності, а також здійснює функції державного реєстратора прав на нерухоме майно у порядку та випадках, встановлених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Приватний нотаріус сплачує податки, встановлені Податковим кодексом України (ст.32 Закону №3425-XII).

За приписами підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПКУ), самозайнята особа це платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Пунктом 178.1 статті 178 ПК встановлено, що особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов'язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із статтею 65 цього Кодексу.

Фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані вести облік доходів і витрат від такої діяльності (п.178.6ст.178 ПК).

Форма такого обліку та порядок його ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Для реєстрації Книги обліку доходів і витрат фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають до контролюючого органу за місцем обліку примірник Книги у разі обрання способу ведення Книги у паперовому вигляді (абз.2 п.178.6 ст.178 ПК).

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначено Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (далі - Закон №2464-VI) (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин).

Так, згідно з пунктом 2 частини першої статі 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

За приписами пункту 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Згідно з частиною 1 та 2 статті 7 Закону №2464-VI нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. Єдиний внесок нараховується на суми, зазначені в частинах першій і другій цієї статті, не зменшені на суму відрахувань податків, інших обов'язкових платежів, що відповідно до закону сплачуються із зазначених сум, та на суми утримань, що здійснюються відповідно до закону або за договорами позики, придбання товарів та виплат на інші цілі за дорученням отримувача.

Згідно ч.11 ст. 8 Закону №2464-VI( в редакції, що діяла в 2014-2015 роках) Єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Відповідно до частини 5 статті 8 Закону №2464-VI (в редакції, що діяла у 2016 році), єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

При цьому, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок (ч.2 ст.9 Закону №2464-VI).

Згідно з абзацом четвертим частини восьмої статті 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік (абз.5 ч.8 ст.9 Закону №2464-VI).

Зі змісту наведених норм Закону №2464-VI випливає, що приватні нотаріуси зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року, а звітним періодом для них є календарний рік.

Згідно з пунктом 3.4 Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства доходів та зборів України від 09.09.2013 №454 (далі Порядок № 454), який регулював порядок подання звіту позивачем в період з 01.01.2011 по 30.04.2015, фізичні особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, самі за себе формують та подають до органів доходів і зборів звіт один раз на рік до 01 травня року, наступного за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою згідно з додатком 5 до цього Порядку.

Пунктом 4.12 розділу Порядку №454 визначено, що особи, які забезпечують себе роботою самостійно - займаються незалежною професійною діяльністю, а саме науковою, літературною, артистичною, художньою, освітньою або викладацькою, а також медичною, юридичною практикою, у тому числі адвокатською, нотаріальною діяльністю, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід безпосередньо від цієї діяльності, за умови, що такі особи не є найманими працівниками чи підприємцями, формують та подають до органів доходів і зборів звіт згідно з таблицею 3 додатка 5 до цього Порядку.

Аналогічні за змістом норми містяться і Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженому наказом Міністерством фінансів України від 14.04.2015 № 435 (далі Порядок № 435), який почав діяти з 01.05.2015.

Так, відповідно до пункту 13 розділу 2 Порядку № 435 фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зобов'язані подавати самі за себе Звіт незалежно від того, чи ведуть вони підприємницьку діяльність, крім ФО - підприємців, зазначених у пункті 3 розділу III цього Порядку.

Крім того, згідно з пунктом 4 розділу 3 Порядку № 435 особи, які провадять незалежну професійну діяльність, формують та подають самі за себе до органів доходів і зборів Звіт один раз на рік до 01 травня року, що настає за звітним періодом. Звітним періодом для них є календарний рік. Звіт подається за формою № Д5 згідно з додатком 5 до цього Порядку із зазначенням типу форми «початкова».

Відповідні положення містились також і в Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженому постановою правління Пенсійного фонду України від 08.10.2010 №22-2, яка зареєстрована в Міністерстві юстиції України 01.11.2011 за №1014/18309, який діяв до 08.01.2014.

На підставі зазначеного суд приходить до висновку, що жоден із зазначених нормативних актів не вимагає від самозайнятої особи - приватного нотаріуса проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців. Єдиною вимогою виступає відповідність даним річної податкової декларації.

Відтак, сума доходу приватного нотаріуса, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, яка забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Тобто сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок в графі "усього" таблиці 3 Додатка № 5 до Порядку № 454 та Порядку № 22-2, має відповідати чистому оподатковуваному доходу, заявленому в податковій декларації про майновий стан і доходи.

До зазначеної суми, з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, застосовується відповідна ставка, визначена статті 8 Закону № 2464-VI.

Водночас, вказані норми законодавства, не зобов'язують самозайнятих осіб (приватного нотаріуса) проводити обчислення суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців. Встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, передбачає, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця та переносить такі дані до таблиці 3 Додатка № 5 відповідно до Порядку № 454 та Порядку № 22-2. Єдиною вимогою при цьому є відповідність загальної суми за період 12 місяців річній податковій декларації.

Сума доходу, на який нараховується єдиний внесок, за даними самозайнятої особи ОСОБА_1, визначена шляхом подання податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2014, 2015, 2016 роки, відповідно до яких сума чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування єдиного внеску (пункт 2 частини 1 статті 7 Закону № 2464-VІ) становить: за 2014 рік 531214,81 грн; за 2015 рік 455395,07 грн; за 2016 рік 627994,35 грн. При цьому, обов'язок ділити суму доходу, отриману позивачем за рік в рівних частинах (визначення середньоарифметичної величини), для визначення доходу на яку нараховується єдиний внесок на останнього законодавством не покладено.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалах Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року (справа № 826/5290/15); від 22 жовтня 2015 року (справа № 825/12000/15).

Натомість, контролюючий орган, здійснивши відповідний розрахунок належної до сплати суми єдиного внеску, безпідставно обчислив суми єдиного внеску з середньомісячного чистого доходу позивача, вирахуваного шляхом ділення річного чистого доходу на 12 місяців, і з урахуванням цього нарахував позивачу грошові зобов'язання та прийняв вимогу про сплату боргу (недоїмки) і рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, які оскаржуються.

Беручи до уваги зазначене, суд дійшов висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 №Ф-, якою визначено позивачу недоїмку щодо сплати єдиного внеску в розмірі 146567,99 грн., є протиправною та підлягає скасуванню.

Оскільки рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 13.12.2017 №, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 23565,06 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 16.02.2018 №, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 9719,84 грн. є похідним від вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 13.12.2017 №Ф-, то вони, також, підлягають визнанню протиправним та скасуванню.

Таким чином, з огляду на вказане, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявних у матеріалах платіж них доручень від 24.02.2018 №146, від 24.02.2018 №144, від 24.02.2018 №145, ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 2875,28 грн., який підлягає присудженню на користь останнього.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 371 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати винесені Головним управлінням ДФС у Житомирській області:

- вимогу № Ф- від 13.12.2017, відповідно до якої визначена заборгованість по сплаті єдиного внеску у сумі 146567,99 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_2 від 13.12.2017 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 23565,06 грн;

- рішення про застосування штрафних санкцій № НОМЕР_3 від 16.02.2018 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску у сумі 9719,84 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника 7, м. Житомир, 10003. Код ) на користь ОСОБА_1 (вул. Київська 50, м. Житомир, 10014. РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у сумі 2875,28 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Е.Черняхович

Повне судове рішення складене 04 червня 2018 року