Справа № 815/4134/17
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/4134/17
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2018 року

У залі судових засідань № 31

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Балан Я.В.,

при секретарі судового засідання - Сидоренко Ю.С.

за участю сторін:

позивача - Дисяк Д.В.,

представник відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу №48 від 26.05.2017р. «Про результати службового розслідування»,-

В С Т А Н О В И В:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:

визнання протиправним та скасування наказу від 26.05.2017р. №48 «Про результати службового розслідування»

Ухвалою суду від 10.08.2018р. відкрито провадження по даній справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що службовим розслідуванням безпідставно не встановлені всі обставини, які підтверджуються доказами та мають принципове значення для уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення. Відповідно до наказу №93 від 02.07.2016р. ОСОБА_1 звільнено із посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та вважається таким, що перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, залишається на всіх видах забезпечення та у списках 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Згідно параграфу 1 наказу Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (по особовому складу) №17 від 13 лютого 2017 року позивач перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_2 та залишається на всіх видах забезпечення та у списках 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Проте, як зазначає позивач, з 02 липня 2016 року він знаходиться без посади, а тому позбавлений можливостей виконувати статутного зобов`язання про виконання службових обов`язків, що визначає обсяг виконання завдань, доручених за посадою. За період з 02 липня 2016 року по 13 лютого 2017 року та з 13 лютого 2017 року тимчасове виконання обов`язків за будь-якою вакантною посадою, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 , командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України та командиром військової частини НОМЕР_1 не покладалося, грошове та матеріальне забезпечення не виплачувалось з жовтня 2016 року. Керуючись статтею 110 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, позивач звертався до командира військової частини НОМЕР_1 про виплату грошового і матеріального забезпечення, без якого створились передумови для не з`явлення до військової частини НОМЕР_1 з поважних причин.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та завчасно. У запереченнях на позовну заяву представник відповідача просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що за порушення вимог статей 11, 12, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України капітану 3 рангу ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову відповідність. (Т.1, а.с.94-95)

Заслухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, заперечення на позов представника відповідача, суд встановив наступне.

Наказом Командира військової частиним НОМЕР_1 ОСОБА_2 №48 від 26.05.2017р. за порушення вимог статей 11, 12, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України капітану 3 рангу ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову відповідність. (Т.1, а.с.12-13)

Вище вказаному наказі зазначено, що відповідно до вимог наказу військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2017р. №57 начальником служби РХБ захисту та екологічної безпеки було проведено службове розслідування (акт №785 від 16.05.2017р.) про причини та умови відсутності на військової службі протягом 4 місяців капітана 3 рангу ОСОБА_1 . Так, 03.01.2017р. під час ранкового шикування було виявлено відсутність капітана 3 рангу ОСОБА_1 , який протягом робочого дня на службове місяце не з`явився. По данному факту ТВО командира батальону управління капітаном 3 рангу ОСОБА_3 була зроблена письмова доповідь на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 . 04.01.2017р. капітан 3 рангу ОСОБА_1 на службу не прибув, про що ТВО командира батальону управління капітаном 3 рангу ОСОБА_3 була зроблена письмова доповідь на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 . 24.04.2017р. капітан 3 рангу ОСОБА_1 повернувся до постійного місця дислокації військової частини НОМЕР_1 . Службовим розслідуванням було встановлено, що капітан 3 рангу ОСОБА_1 був відсутній на службі протягом 4-ох місяців про, що було повідомлено органи досудового розслідування.

Позивач у позовній заяві стверджував, що службовим розслідуванням безпідставно не встановлені всі обставини, які підтверджуються доказами та мають принципове значення для уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

Надаючи оцінку спірному наказу Командира військової частиним НОМЕР_1 ОСОБА_2 №48 від 26.05.2017р., судом встановлено наступне.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах, визначаються Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України (далі - Статут).

Згідно зі ст. 16 Статуту кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Загальні обов`язки командирів (начальників) визначаються розділом 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а обов`язки посадових осіб, солдатів і матросів розділом 3.

Відповідно до ст. 58 Статуту командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу); за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Згідно зі ст. 59 Статуту командир (начальник) зобов`язаний, окрім іншого, знати стан справ у дорученій йому військовій частині та вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Положеннями ст. 66 Статуту встановлено, що командир полку в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок; за стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; за стан фінансового господарства; за всебічне забезпечення полку, стан пожежної та екологічної безпеки.

Згідно зі ст. 67 Статуту до обов`язків командира полку, серед іншого, відноситься керування фінансовою діяльністю полку, розпорядження згідно із законодавством коштами, забезпечення ощадливого витрачання коштів у суворій відповідності із затвердженим кошторисом, організація внутрішнього фінансового контролю і особисте вжиття заходів до відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині.

Пунктом 69 Статуту встановлено, що на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну службову відповідність; пониження у посаді.

На виконання п. 86 Статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення. При цьому, під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Судом встановлено, що відповідно до наказу №93 від 02.07.2016р. ОСОБА_1 звільнено із посади заступника командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України та вважається таким, що перебуває у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України, залишається на всіх видах забезпечення та у списках 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Зройних Сил України.

Згідно параграфу 1 наказу Командування Військово-Морських Сил Зройних Сил України (по особовому складу) № 17 від 13 лютого 2017 року позивач перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 та залишається на всіх видах забезпечення та у списках 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

При цьому, постановою Одеського апеляційного адміністративного суду по справі №815/1565/17 від 26.09.2017р. визнано протиправним та скасувано параграф 1 наказу №17 від 13.02.2017 року Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України. Зазначеним судовим рішення встановлено, що за наказом № 93 від 02.07.2016р., з 02.07.2016р. позивач перебував у розпорядженні Командувача Військово Морських Сил Збройних Сил України, за наказом № 164 від 19.11.2016р., ОСОБА_1 з цієї дати та до дати скасування цього наказу 13.02.2017р., як такого, що перебуває у розпорядженні Командувача Військового Морських Сил Збройних Сил України, було призначено заступником командира батальйону управління по роботі з особовим складом 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України, колегія суддів погоджується з доводами позивача, що у відповідача не було підстав для прийняття оскаржуваного наказу № 17 від 13.02.2017р. та викладати п. 1 наказу від 02.07.2016 року № 93 у новій редакції, цим самим зарахувавши позивача 13.02.2017р. у розпорядження Командира 37 окремого полку зв`язку Військово-Морських Сил Збройних Сил України з 02.07.2016р., тобто з дати, що передує прийняттю наказу про зарахування позивача у розпорядження такого Командира, а також без урахування періоду часу, коли діяли наведені вище накази. Зазначена постанова набрала законної сили.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що у Командира військової частиним НОМЕР_1 ОСОБА_2 були відсутні повноваження для застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність ОСОБА_4 .

Так, підставою для прийняття оскаржуваного наказу Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 №48 від 26.05.2017р. стало проведене службове розслідування, викладене у акті №785 від 16.05.2017р.

Так, сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг, визначаються Дисциплінарним статутом Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут).

Відповідно до п.1 Дисциплінарного статуту військовою дисципліною є бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Відповідно до п. 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно з п. 84 Дисциплінарного статуту прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування, яке проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку), визначається Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженою Наказом Міністерства оборони України № 82 від 15.03.2004р., зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.03.2004р. за № 385/8984 (далі - Інструкція).

Так, відповідно до п. 1.2 вказаної Інструкції, службове розслідування проводиться, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. У наказі зазначаються підстави для призначення розслідування, особа (якщо вона встановлена), стосовно якої воно має бути проведено, термін проведення та посадові особи, яким доручено його провадження (п. 1.5 Інструкції).

Згідно з п.п. 2.2, 2.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, посадові особи Збройних Сил України зобов`язані надавати правдиві письмові пояснення по суті предмета розслідування та поставлених їм питань, пред`являти відповідні документи чи матеріали.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій.

У разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

На виконання п. 3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України, розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Пунктами 5.1, 5.2, 5.3, 5.5 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлено, що посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення. Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування.

Притягнення військовослужбовця за результатами службового розслідування до відповідальності здійснюється згідно з вимогами чинного законодавства. Дисциплінарне стягнення накладається у терміни, визначені Дисциплінарним статутом Збройних Сил України.

Відповідно до ст. 86 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Рішення за результатами службового розслідування може бути оскаржено зацікавленими особами в порядку, встановленому розділом 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.

Отже, з системного аналізу вказаних норм, суд робить висновок, що на вищих офіцерів за невиконання (неналежне виконання) своїх службових обов`язків чи порушення військової дисципліни, може накладатись дисциплінарне стягнення лише у випадку, коли вина такого офіцера повністю доведена. При цьому, якщо внаслідок невиконання або неналежного виконання службових обов`язків заподіяна матеріальна шкода, накладенню дисциплінарного стягнення в обов`язковому порядку повинно передувати службове розслідування, під час якого мають бути встановлені, зокрема, всі особи, з вини яких трапилась подія, наявність причинного звязку між подією та неправомірними діями осіб, конкретні неправомірні дії, що призвели до порушення, ступінь та форму вини кожної особи, причетної до порушення.

Матеріалами справи підстверджується, що з 02 липня 2016 року позивач перебував без посади, а тому був позбавлений можливостей виконувати статутного зобов`язання про виконання службових обов`язків, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою. За період з 02 липня 2016 року по 13 лютого 2017 року та з 13 лютого 2017 року тимчасове виконання обов`язків за будь-якою вакантною посадою, зокрема у військовій частині НОМЕР_1 , командувачем Військово-Морських Сил Збройних Сил України та командиром військової частини НОМЕР_1 не покладалося, грошове та матеріальне забезпечення не виплачувалось з жовтня 2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач повідомляв про причини, що унеможливлюють прибуття та вибуття до військової частини НОМЕР_1 з поважних причин, бездіяльності військової частини НОМЕР_1 щодо виплати грошового та матеріального забезпечення, щодо надання щорічної відпустки за 2006 2007 роки, щодо надання грошової компенсації за піднайом житлового приміщення, щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік, щодо надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік.

Однак, у акті службового розслідування та оскаржуваному наказі відповідач не зазначає про факти письмових звернень до командира військової частини НОМЕР_1 та командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України.

Разом з цим, судом встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/144/17 від 24.05.2017р. визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не подання клопотання про продовження строків виплати грошового забезпечення ОСОБА_1 . Визнано протиправною бездіяльність командира військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік. Визнано протиправним та скасувано наказ командира військової частини НОМЕР_1 По стройовій частині №320 від 30.12.2016р. в частині скасування п.16 Наказу №263 від 01.11.2016р. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити виплату ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2016 рік у розмірі 6771 (шість тисяч сімсот сімдесят одна),50 грн. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що відповідно до наказу командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України № 93 від 02.07.2016 року позивач на термін перебування у розпорядженні командувача Військово-Морських Сил Збройних Сил України залишається на всіх видах забезпечення у списках 37 окремого полку зв`язку ВМС Збройних Сил України. З пояснень позивача та представників відповідачів, а також досліджених доказів по справі судом встановлено, що місцем штатної служби позивача є військова частина НОМЕР_1 , а матеріальна допомога надається за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини. У військовій частині НОМЕР_1 за заявою ОСОБА_1 , було видано 01.11.2016р. наказ № 263 (пункт 16) про виплату матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань капітану 3 рангу ОСОБА_1 (Т.1, а.с.120-124) Вказане рішення суду набрало законної сили.

Також, постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/4422/17 від 23.11.2017р. визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за піднайом (найом) жилих приміщень в період з 01 січня по 30 серпня 2017 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за піднайом (найом) жилих приміщень в період з 01 січня по 30 серпня 2017 року. Вказане рішення суду набрало законної сили. (Т.1, а.с.194-197)

Постановою Одеського окружного адміністративного суду по справі №815/597/18 від 21.03.2018р. зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 винагороду за 20 років тривалості безперервної військової служби, грошову компенсацію за піднайом (найом) жилого приміщення за період з 31.08.2017 року по день виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно, грошову компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за 2016, 2017 роки та матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2017 рік. (Т.1, а.с.100-102)

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що наказ Командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 №48 від 26.05.2017р., яким за порушення вимог статей 11, 12, 37, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 2, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України капітану 3 рангу ОСОБА_1 оголошено попередження про неповну службову відповідність підлягає скасуванню, оскільки під час службового розслідування не були встановлені всі обставини, що призвели до дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 76 КАС України встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 77 КАС України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки під час службового розслідування не були встановлені всі обставини, що передували дисциплінарному стягненню.

Позивач звільнений від сплати судового збору згідно до п. 12 ч. 1 ст. 53 Закону України «Про судовий збір» як військовослужбовець за подання позову, пов`язаного з виконанням військового обов`язку.

Керуючись ст. ст. 6, 9, 14, 90, 139, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання протиправним та скасування наказу від 26.05.2017р. №48 «Про результати службового розслідування» задовольнити повністю.

Наказ Військової частини НОМЕР_1 №48 від 26.05.2017р. «Про результати службового розслідування» - визнати протиправним та скасувати.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписане суддею 31.05.2018р.

Суддя Балан Я.В.