Справа № 812/339/18
Суддя: Є.О. Кисельова
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/339/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Кисельової Є.О.

при секретарі судового засідання: Жданової Г.Є.,

за участі представників сторін:

представників позивача: Андрєєва А.М., Кравець О.В.

представників відповідача: Єременка В.В., Ускової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2017 № Ю-78-17,-

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз» (далі - ПАТ «Луганськгаз», позивач) звернулося до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби України (далі - відповідач) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) Запорізького управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05.12.2017 № Ю-78-17.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що позивачем отримано вимогу про сплату боргу (недоїмки) Запорізького управління офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 05.12.2017 № Ю-78-17.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою, за наслідками якого прийнято рішення про залишення скарги без задоволення, а а податкової вимоги без змін.

Вважають вимогу від 05.12.2017 № Ю-78-17 такою, що підлягає скасуванню, огляду на наступне.

ПАТ «Луганськгаз» є платником єдиного внеску у відповідності до вимог Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування».

Податковим органом при прийнятті спірної податкової вимоги частково не було враховано фактів здійснення ТОВ "Луганськгаз Збут" () сплати єдиного соціального внеску від імені ПАТ "Луганськгаз" () у період з вересня 2016 року по грудень 2016 року на суму 521446,24 грн., які своєчасно надійшли на розрахункові рахунки податкового органу.

Оплата здійснена із зазначенням всіх необхідних відомостей в полі "Призначення платежу" вищезазначених розрахункових документів та суворим дотриманням вимог Порядку заповнення документів на переказ у разі сплати (стягнення) податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску, здійснення бюджетного відшкодування податку на додану вартість, повернення помилково або надміру зарахованих коштів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.07.2015 № 666, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.08.2015 за № 974/27419.

ПАТ "Луганськгаз" листами від 08.11.2016 № 01-02-59/1953 та від 22.11.2016 № 01-02-59/2112 доводило до відома податковий орган про те, що перерахування у вересні-листопаді 2016 р. єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників було здійснено ТОВ "Луганськгаз Збут" по договору Доручення № Д-3 від 19.09.2016 та просило зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати ЄСВ по ПАТ "Луганськгаз".

Вважає, що ПАТ "Луганськгаз" було дотримано всіх вимог чинного законодавства при здійсненні вищезазначених платежів з наступних підстав.

19.09.2016 між позивачем (довіритель) та ТОВ "Луганськгаз Збут" (повірений) укладений договір доручення № Д-3, відповідно до пунктів 1.1., 1.2 якого повірений зобов'язується від імені, в інтересах та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов'язання. Виконані грошові зобов'язання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки довірителя.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, визначених у даному договорі, забезпечити повіреного інформацією та надати повний пакет документів.

На виконання вказаного договору позивач видав ТОВ "Луганськгаз Збут" (повіреному) довіреність від 19.09.2016 № 103, згідно умов якої позивач уповноважує повіреного сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ "Луганськгаз", зокрема єдиний соціальний внесок.

Відповідно до ч.1 ст.1000 Цивільного кодексу України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє права та обов'язки довірителя.

Укладеним договором доручення передбачені чіткі юридичні дії, які має вчинити повірений, а саме: сплачувати (перераховувати) від імені Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" податки та збори відповідно до Податкового кодексу України, єдиний соціальний внесок.

ТОВ "Луганськгаз Збут" перераховуючи соціальний внесок, діяв як повірений від імені ПАТ "Луганськгаз", а не як самостійний платник.

Таким чином, ПАТ "Луганськгаз" повністю виконало свої зобов'язання зі сплати єдиного внеску шляхом вчинення дій від імені позивача повіреним на підставі договору доручення.

Представники позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надали аналогічні пояснення, викладеним у адміністративному позові.

Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечували, просили відмовити в задоволенні заявлених вимог в повному обсязі, про подали письмовий відзив на позовну заяву (том 2 а.с. 1-4).

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши і дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону № 2464 визначено, що страхові кошти - це кошти, які формуються за рахунок сплати єдиного внеску та надходжень від фінансових санкцій (штрафів та пені), що застосовуються відповідно до закону; а пункт 10 встановлює поняття страхувальників, якими є роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов'язані сплачувати єдиний внесок.

Частинами 1 та 2 статті 2 Закону № 2464 встановлено, що дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов'язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску.

Згідно статті 3 Закону № 2464 збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов'язків.

Абзацом першим частини п'ятої статті 9 Закону № 2464 визначено, що сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів для його зарахування.

Абзацом першим частини сьомої статті 9 Закону № 2464 передбачено, що єдиний внесок сплачується шляхом перерахування платником безготівкових коштів з його банківського рахунку.

Пунктом 1 частини десятої статті 9 Закону № 2464 встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.

Частиною 12 статті 9 Закону № 2464 визначено, що єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до частини 9 статті 25 Закону № 2464 передача платниками єдиного внеску своїх обов'язків з його сплати третім особам заборонена, крім випадків, передбачених законодавством.

Статтею 1000 Цивільного кодексу України визначено, що за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Згідно частини 1 статті 1004 Цивільного кодексу України (виконання доручення) повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в рамках виконавчих проваджень № 33280183, 33280183 від 03.08.2016, від 20.102016 винесені постанови про арешт коштів боржника, відповідно до яких накладений арешт на кошти, що містяться на усіх відкритих рахунках, що належать боржнику: ПАТ "Луганськгаз" (том 2 а.с. 67-71).

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 15.12.2016 знято арешт з коштів, накладений з постановами державного виконавця 03.08.2016 та 20.10.2016 ВП № 33280183 (том 2 а.с 73-74).

19.09.2016 між ПАТ "Луганськгаз" (довіритель) та ТОВ "Луганськгаз Збут" (повірений) укладений договір доручення № Д-3, відповідно до пунктів 1.1., 1.2 якого повірений зобов'язується від імені, в інтересах та за рахунок довірителя виконувати грошові зобов'язання. Виконані грошові зобов'язання, вчинені повіреним на виконання цього договору, створюють, змінюють, припиняють цивільні права та обов'язки довірителя (том 1 а.с. 19-23).

Пунктом 2.1. договору передбачено, що довіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, визначених у даному договорі, забезпечити повіреного інформацією та надати повний пакет документів.

На виконання вказаного договору позивач видав ТОВ "Луганськгаз Збут" (повіреному) довіреність від 19.09.2016 № 103, згідно умов якої позивач уповноважує повіреного сплачувати (перераховувати) від імені ПАТ "Луганськгаз", зокрема єдиний соціальний внесок (том 1звор.бік. а.с. 22).

Додатком №1 до договору доручення № Д-3 від 19.09.2016 підтверджується, що Позивач (Довіритель) доручає ТОВ "Луганськгаз Збут" здійснювати від імені і за рахунок Довірителя розрахунки (платежі) по зобов'язанням Довірителя (том 1 а.с. 21).

На підтвердження виконання умов договору надані копії платіжних доручень про оплату ТОВ "Луганськгаз Збут" як "платником" відповідних сум єдиного внеску за імені ПАТ "Луганськгаз", про що прямо зазначено в призначенні платежу в кожному платіжному дорученні (том 1 а.с 46-74).

Листами від 08.11.2016 № 01-02-59/1953 та від 22.11.2016 № 01-02-59/2112 Позивач довів до відома податковий орган про те, що перерахування у вересні-листопаді 2016 році єдиного соціального внеску по заробітній платі працівників було здійснено ТОВ "Луганськгаз Збут" по договору Доручення № Д-3 від 19.09.2016 р. та просило зарахувати зазначену оплату в рахунок сплати ЄСВ по ПАТ "Луганськгаз". Додатками до цих листів були копії договору доручення від 19.09.2016 року № Д-3 (том 1 а.с. 75,76).

Відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 05.12.2017 № Ю-78-17 Відповідачем Позивачу визначений податковий борг (недоїмка) зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 204971,27 грн. (том 1 а.с. 13).

Не погодившись з вимогою, ПАТ "Луганськгаз" звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою про скасування вищевказаної вимоги (том 1 а.с. 14-15).

Рішенням Державної фіскальної служби про результати розгляду скарги від 24.01.2018 № 2339/6/99-99-11-02-02-25 зазначена скарга Позивача була залишена без задоволення (том 1 а.с. 16-18).

Сторонами не заперечується розмір та строки сплати єдиного внеску.

Сторони по різному обґрунтовують обов'язок страхувальника - Позивача у справі щодо способу сплати єдиного внеску.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступних положень чинного законодавства.

Пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону № 2464 прямо встановлено, що недоїмку складають суми єдиного внеску, які не сплачені у встановлені строки. Однак цією нормою не визначено, що ці суми повинні бути сплачені саме "страхувальниками". Тобто, відповідно до положень Закону № 2464, який є спеціальним для даних спірних правовідносин, не передбачено виключного обов'язку саме страхувальника особисто сплачувати єдиний внесок, що в свою чергу надає справо страхувальнику застосовувати положення ЦК України щодо вибору способу сплати єдиного внеску в залежності від тієї ситуації, яка склалася при здійсненні своєї господарської діяльності.

Можливість страхувальника застосовувати положення ЦК України щодо вибору способу сплати єдиного внеску прямо передбачена частиною 9 статті 25 Закону № 2464, яка дозволяє застосовувати випадки, передбачені законодавством, щодо передачі свого обов'язку третім особам зі сплати єдиного внеску.

При даних спірних правовідносинах випадком, передбаченим законодавством, є передбачена ст. 1000 ЦК України можливість доручити іншій особі від свого імені та свій рахунок вчинити юридичну дію - сплату сум єдиного внеску.

За змістом ч.1 ст.1004 ЦК України («Виконання доручення») повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Повірений може відступити від змісту доручення, якщо цього вимагають інтереси довірителя і повірений не міг попередньо запитати довірителя або не одержав у розумний строк відповіді на свій запит. У цьому разі повірений повинен повідомити довірителя про допущені відступи від змісту доручення як тільки це стане можливим.

Отже, основним змістом договору доручення є зобов'язання повіреного вчинити певні юридичні дії саме від імені та за рахунок довірителя.

Як вже зазначалося судом раніше, укладеним позивачем з третьою особою договором доручення та виданими на його підставі довіреностями передбачені чіткі юридичні дії, які має вчинити повірений (третя особа у даній справі) за рахунок та на користь довірителя (позивача), а саме: виконувати грошові зобов'язання, перерахувати єдиний внесок.

При цьому суд, оцінюючи вибраний Позивачем спосіб виконання свого обов'язку зі сплати єдиного внеску, виходить з тих положень, що страхувальник відповідно до положень ст. 3 Закону № 2464 повинен дотримуватися принципів законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов'язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску.

Як встановлено в судовому засіданні, об'єктивною передумовою застосування Позивачем положень Глави 68 ЦК України, яка регулює відносини сторін за договором доручення, щодо доручення ТОВ "Луганськгаз Збут" сплати єдиного внеску став факт арешту усіх відкритих рахунків, що належать ПАТ "Луганськгаз" в рамках виконавчих проваджень № 33280183, 33280183 від 03.08.2016, від 20.102016.

Судом визнається правомірним обраний Позивачем спосіб сплати єдиного внеску, оскільки в даному випадку ПАТ "Луганськгаз" дотрималося принципу законодавчого визначення умов і порядку його сплати та обов'язковості сплати. При цьому Позивач вжив передбачених саме законом - Цивільним кодексом України заходів щодо виконання передбаченого частиною 12 статті 9 Закону № 2464 обов'язку сплати єдиного внеску незалежно від фінансового стану платника.

При цьому застосування положень Глави 68 ЦК України не суперечить Закону № 2464, а навпаки - надає законодавчо визначену можливість виконання страхувальнику свого обов'язку щодо сплати єдиного внеску. Такий висновок відповідає положенням ч. 2 статті 2 Закону № 2464.

Суд зазначає, що аналіз положень абзацу 1 частини 5 статті 9 Закону № 2464 дає можливість стверджувати про те, що внесення сум єдиного внеску не віднесене до виключної компетенції страхувальника (в даному випадку - Позивача).

В свою чергу, абзацом 1 частини 7 статті 9 Закону № 2464 також визначено, що єдиний внесок сплачується платником, а не виключно "страхувальником", що надає право на підставі положень ч. 9 ст. 25 Закону №2464 сплачувати єдиний внесок відповідно до положень ст. 1000 ЦК України.

Пунктом 1 частини 10 статті 9 Закону № 2464 встановлено, що днем сплати єдиного внеску вважається у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів. При даних спірних правовідносинах такі події мали місце. При цьому знову ж таки вказаною нормою не передбачено, що таке перерахування повинно бути здійснено саме страхувальником, що вказує на належне виконання Позивачем свого обов'язку щодо сплати єдиного внеску.

Накладення арешту на кошти платника єдиного внеску при даних спірних правовідносинах не може бути визнане як випадок, передбачений законодавством, оскільки ця подія (накладення арешту) є об'єктивною передумовою застосування випадку сплати єдиного внеску шляхом доручення повіреному (ТОВ "Луганськгаз Збут") обов'язку вчинити від імені та за рахунок довірителя (ПАТ "Луганськгаз") певної юридичні дії - сплати єдиного внеску. Такий випадок прямо передбачений законодавством - ч. 1 ст. 1000 Цивільного кодексу України.

Оскільки судом встановлено, що ТОВ «Луганськ Збут», перераховуючи єдиний внесок, діяло як повірений від імені позивача, а не як самостійний платник; обов'язок останнього зі сплати такого внеску йому не передавався, а отже при здійсненні вищевказаних платежів вимоги ч.9 ст.25 Закону №2464-VI порушені не були в частині передачі свого обов'язку зі сплати єдиного внеску ТОВ "Луганськгаз Збут", оскільки вчинив такі дії у передбачений чинним законодавством спосіб, у зв'язку з чим позовні вимоги щодо скасування спірних податкових вимог підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у сумі 3074, 58 грн. Оскільки рішення прийнято на користь позивача, то судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань з відповідача.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г) про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.07.2017 № Ю-78-17 задовольнити.

Скасувати вимогу Запорізького управління Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 07.07.2017 № Ю-78-17 про сплату боргу (недоїмки) про зобов'язання публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" сплатити недоїмку з єдиного внеску станом на 30.11.2017 в сумі 204971 (двохсот чотирьох тисяч дев'ятсот сімдесяти однієї) гривені 27 копійок.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Луганськгаз" (93400, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Гагаріна, 87) з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (04119, м. Київ, вул. Дегтярівська, 11-Г) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3074 грн. (трьох тисяч сімдесяти чотирьох) гривень 58 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 04 червня 2018 року.

Суддя Є.О. Кисельова