Справа № 750/9743/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 750/9743/17 Головуючий у 1 інстанції: Логвіна Т.В.
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа: Чернігівській обласний військовий комісаріат про визнання протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа: Чернігівській обласний військовий комісаріат про визнання протиправним рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні пенсії по інвалідності, зобов`язання Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 26 квітня 2017 року пенсію по інвалідності та зобов`язання Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості, яка виникне внаслідок перерахунку пенсії по інвалідності, починаючи з 26 квітня 2017 року до місяця, з якого почнеться виплати пенсії по інвалідності.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2018 року позов задоволено. Визнано протиправним рішення Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності. Зобов`язано Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області призначити ОСОБА_1 з 26 квітня 2017 року пенсію по інвалідності. Зобов`язано Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 заборгованості, яка виникне внаслідок перерахунку пенсії по інвалідності, починаючи з 26 квітня 2017 року до місяця, з якого почнеться виплати пенсії по інвалідності.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач Бердичівське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не вірно застосовано норми матеріального права в частині ототожнення інвалідності пов`язаної із захистом Батьківщини з «трудовим каліцтвом» та застосуванням до позивача норм ст., ст. 23,25,26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Заслухавши у відкритому судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, який з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 , є військовослужбовцем Збройних сил України, учасником бойових дій, ветераном війни - інвалідом війни II групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 .

Згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 від 18.08.2017 № 172, позивача з 18 серпня 2017 року зараховано до списків особового складу Чернігівського обласного військового комісаріату для подальшого проходження військової служби (а.с. 8).

У липні 2014 року позивач виконував обов`язки по захисту суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості України в зоні проведення АТО, що підтверджується довідкою № 1983 від 23 червня 2017 року.

Так, 21 липня 2014 року під час бойових дій позивач отримав поранення, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) від 25 грудня 2014 року № 1023, свідоцтвами про хворобу від 02 жовтня 2015 року № 805, від 02 червня 2017 року № 1047, тривалий час лікувався, близько року був прикутий до інвалідного візка.

Згідно довідки МСЕК серії АВА № 011113, 18 березня 2015 року ОСОБА_1 була встановлена І-ша група інвалідності, причина інвалідності травми пов`язані з виконанням обов`язків військової служби.

Пізніше, відповідно до довідки МСЕК серії 12 ААА № 782405 від 26 квітня 2017 року, позивачу була встановлена II група інвалідності, причина інвалідності поранення пов`язані з захистом Батьківщини.

27 квітня 2017 року позивач звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності.

Листом Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23 травня 2017 року № 4996/03 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності з тих причин, що, згідно поданих ним документів, він не має необхідного стажу роботи для призначення пенсії по інвалідності.

Позивач не погоджується із діями відповідача щодо відмови у призначенні пенсії по інівалідності, а тому звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що до спірних взаємовідносин застосуванню підлягає ст. 23, 25 та 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788 (далі закон № 1788).

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 30 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року № 1058 (далі Закон № 1058), пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із ч.1 ст.24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 ст.24 цього Закону встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.

Відповідно до ст.30 вказаного Закону, пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно із ст.32 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією для осіб з інвалідністю II та III груп від 34 років до досягнення особою 35 років включно 6 років такого страхового стажу.

Отже, для призначення позивачу пенсії по інвалідності, приймаючи до уваги його вік та II групу інвалідності, у нього повинен бути страховий стаж 6 років.

Згідно ч. 4 ст. 24 Закону № 1058, періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011, час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час навчання в професійно- технічному навчальному закладі, час проходження строкової військової служби, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", які зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинні перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Час проходження військовослужбовцями військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України "Про оборону України", зараховується до їх вислуги років, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби на пільгових умовах у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

У пункті 2 частини першої статті 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що страхувальниками відповідно до цього Закону є підприємства, установи, організації, військові частини та органи, які виплачують заробітну плату (винагороду), грошове забезпечення, допомогу, надбавку або компенсацію - для осіб, зазначених у пунктах 7 - 9, 12 - 14, 17 і 18 статті 11 цього Закону.

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач перебував на військовій службі у Збройних Силах України з 19 серпня 1996 року по 18 травня 2016 року (а.с.22).

27 квітня 2017 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою про призначення пенсії по інвалідності на загальних підставах (а.с. 59).

Як зазначалося, листом Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 23 травня 2017 року № 4996/03 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності з тих причин, що, згідно поданих ним документів не можливо підтвердити стаж з 19.08. 1996 року по 12.06.1999 року та з 14.07.2000 року по 31.12.2003 року, оскільки з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (ОК-5) від 27 квітня 2017 року наявні відомості про нарахування заробітної плати протягом липня 2016 року березня 2017 року, але відсутня сплата єдиного внеску (а.с.19).

Так, згідно постанови Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 липня 2009 року у справі № 2а-9896/2570 вбачається, що позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано командування військової частини НОМЕР_2 зарахувати ОСОБА_1 у загальний строк військової служби та строк безперервної служби в Збройних Силах України термін навчання в Чернігівському ліцеї з посиленою військово фізичною підготовкою з 19.08.1996 р. по 12.02.1999 р. подовженістю 2 роки 9 місяців 23 дні (а.с.21).

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником відповідача повідомлено, що у позивача достатньо трудового стажу для призначення пенсії по інвалідності, однак в Державному реєстрі загальнообов`язкового державного соціального страхування відомості про сплату єдиного внеску в системі персоніфікованого обліку відсутні, у зв`язку з тим, що на той час законодавством не було передбачено форми подання довідок про нараховані суми грошового забезпечення. Направлення запиту до військової частини НОМЕР_3 про надання довідки про перебування на військовій службі гр. ОСОБА_2 , (попередньо видана довідка № 353 від 19.04.2017 року, не містить відомостей про підстави видачі) не дало позитивного результату.

Колегія суддів зазначає, що, відповідно до пункту 7 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" Пенсійний фонд України (далі - Пенсійний фонд), орган, уповноважений відповідно до цього Закону вести реєстр застрахованих осіб Державного реєстру та виконувати інші функції, передбачені законом.

Згідно з пунктом 9 частини другої статті 64 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виконавча дирекція Пенсійного фонду зобов`язана здійснювати відповідно до закону контроль за достовірністю поданих страхувальниками і застрахованими особами відомостей, що використовуються в системі персоніфікованого обліку.

Стаття 14-1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" передбачає, що Пенсійний фонд та його територіальні органи зобов`язані: 1) надавати на безоплатній основі інформацію з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру органам доходів і зборів, фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування, органам праці та соціального захисту в порядку, визначеному Пенсійним фондом за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування; 2) забезпечувати своєчасне внесення відомостей до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; 3) здійснювати контроль за достовірністю відомостей, поданих до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру; 4) надавати безоплатно на вимогу застрахованих осіб інформацію, що міститься на їх персональних облікових картках у реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру.

Отже, обов`язок щодо своєчасного та в повному обсязі нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску, ведення обліку виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігання таких відомостей у порядку, передбаченому законодавством, покладено на платника єдиного внеску (у даному випадку - військові частини), а контролюючі функції покладено на органи Пенсійного фонду України.

Таким чином, відсутність інформації у реєстрі застрахованих осіб за період проходження військової служби не є виною позивача, а тому не може бути підставою для неврахування зазначеного періоду до страхового стажу.

Колегія суддів дійшла висновку, що, враховуючи відомості із особової справи позивача, які підтверджують факт проходження дійсної військової служби в Збройних Силах України з 19.08.1996 року, що дає право на призначення пенсії, відповідачем протиправно відмовлено у її призначенні.

Щодо доводів апелянта про те, що судом першої інстанції ототожнено інвалідність пов`язану із захистом Батьківщини з «трудовим каліцтвом», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788 (далі Закон № 1788), пенсії по інвалідності призначаються в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: трудового каліцтва або професійного захворювання; загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

Згідно ст. 25 Закону № 1788, пенсії по інвалідності внаслідок трудового каліцтва чи професійного захворювання призначаються незалежно від стажу роботи.

В силу ст. 26 Закону № 1788, інвалідність вважається такою, що настала внаслідок трудового каліцтва, якщо нещасний випадок, який спричинив інвалідність, стався (крім випадків протиправного діяння): а)при виконанні трудових обов`язків (у тому числі під час відрядження), а також при здійсненні будь-яких дій в інтересах підприємства або організації, хоча б і без спеціального доручення; б) по дорозі на роботу або з роботи; в)на території підприємства, організації або в іншому місці роботи протягом робочого часу (включаючи і встановлені перерви), протягом часу, необхідного для приведення в порядок знарядь виробництва, одягу тощо перед початком або після закінчення роботи; г) поблизу підприємства, організації або іншого місця роботи протягом робочого часу (включаючи і встановлені перерви), якщо перебування там не суперечило правилам внутрішнього трудового розпорядку; д) при виконанні державних або громадських обов`язків; е) при виконанні дій по рятуванню людського життя, по охороні державної, колективної та індивідуальної власності, а також по охороні правопорядку.

Так, суд першої інстанції дійшов висновку, що інвалідність позивача спричинило поранення під час виконання трудових обов`язків, тобто є трудовим каліцтвом, а тому він має право на пенсію по інвалідності незалежно від трудового та страхового стажу.

Однак, колегія суддів вважає такі висновки помилковими, з огляду на наступне.

Так, матеріалами справи підтверджено, що інвалідність ОСОБА_1 пов`язана із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12 ААА № 782405 від 26 квітня 2017 року), що не є трудовим каліцтвом, у розумінні приписів ст., ст. 23, 25 та 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення», та, з огляду на відсутність складених актів про нещасний випадок на виробництві (форма Н-І), про розслідування нещасного випадку чи аварії ( форма Н-5) та ін.

Крім цього, як зазначалося, ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про призначення пенсії по інвалідності на загальних підставах, а не в порядку Закону України «Про пенсійне забезпечення» (а.с. 59).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Однак, колегія суддів вважає, що мотивувальну частину рішення суду першої інстанції необхідно змінити, шляхом застосування до спірних правовідносин Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, замість зазначеного в тексті рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2018 року посилання на ст., ст. 23, 25 та 26 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно по суті вирішивши справу, ухвалив рішення з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова підлягає зміні, шляхом застосування до спірних правовідносин Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058, замість зазначеного в рішенні Закону України «Про пенсійне забезпечення»,а в іншій частині рішення суду - залишити без змін.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 243, 250, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Бердичівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2018 року змінити в мотивувальній частині.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.
Повний текст постанови виготовлено 29.05.2018 року