Справа № 163/3012/17
Суддя: Рибачук Андрій Іванович
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2615/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Рибачука А. І.,

суддів - Багрія В. М., Гінди О. І.,

за участю секретаря - Болюк Н. В.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС Державної фіскальної служби України на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року у справі № 163/3012/17 (рішення ухвалене о 12:08 год. у м. Любомль судом у складі головуючого судді Гайдук А. Л.) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС Державної фіскальної служби України про визнання протиправною та скасування постанови про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС Державної фіскальної служби України (далі - Волинська митниця ДФС), в якому просив визнати протиправною і скасувати постанову відповідача в справі про порушення митних правил від 15 листопада 2017 року № 3543/20500/17.

Позовні вимоги обґрунтовував посиланням на те, що відповідач протиправно притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення митних правил за статтею 485 Митного кодексу України та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 115325.31 грн, оскільки він не вчиняв вказаного правопорушення.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року вказаний позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на те, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, оскільки під час митного оформлення вантажного автомобіля Nissan «KUBISTAR», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 ним було заявлено в митній декларації неправдиві відомості щодо митної вартості вказаного автомобіля.

Учасники справи, в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце його проведення, тому відповідно до частини четвертої статті 229 та частини другої статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу за їхньої відсутності без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 червня 2013 року відповідачем на підставі митної декларації типу ІМ40ДЕ № 205100000/2013/011802 здійснено митний контроль та митне оформлення вантажного автомобіля Nissan «KUBISTAR», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1, загальною вартістю 1300 євро.

У вказаній вище митній декларації в графі 2 відправником/експортером вказано компанію «LUXSTEEL OU» (Tornimae 7-54, Tallin 10145), а в графі 8 одержувачем та декларантом зазначено ПП «ПАРУС-77», керівником якого є ОСОБА_1; у графі 45 заявлено митну вартість товару - 16996.84 грн, а у графі 47 зазначено митні платежі, що підлягали сплаті: ввізне мито - 1699.68 грн, податок на додану вартість - 3739.30 грн.

16 травня 2017 року на адресу Волинської митниці ДФС надійшов лист Департаменту організації протидії митним правопорушенням Державної фіскальної служби України від 04 травня 2017 року № 11183/7/99-99-20-02-01-17 про надання адміністративної допомоги митним органам Литовської Республіки в підтвердженні фактів ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів у зоні діяльності Волинської митниці ДФС, зокрема, і вказаного вище транспортного засобу.

Під час опрацювання документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки відповідачем було встановлено, що згідно з експортною митною декларацією Литовської Республіки від 12 червня 2013 року № 13LTKR1000EK057210 автомобіль Nissan «KUBISTAR», 2006 року випуску, кузов № НОМЕР_1 був проданий компанією Danutes Vaskevicienes I. I. громадянину ОСОБА_2 за ціною 9000 LTL, що згідно з курсом НБУ на день митного оформлення становило 137127.34 грн (загальна сума належних до сплати митних платежів становить 43880.75 грн, у тому числі по ввізному миту 13712.73 грн, по податку на додану вартість 30168.01 грн.

Відтак митним органом зроблено висновок про неправомірне зменшення позивачем розміру належних до сплати митних платежів на суму 38441.77 грн.

27 вересня 2017 року начальником відділу боротьби з незаконним переміщенням наркотиків і зброї управління протидії митним правопорушенням Волинської митниці ДФС Лукашиком О. П. складено протокол про порушення митних правил № 3543/20500/17 в якому зазначено, що ОСОБА_1 під час митного оформлення вчинив дії спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в загальному розмірі 38441.77 грн (заявив неправдиві відомості щодо визначення митної вартості товару, щодо відправника та одержувача товару та надав документи, які містять неправдиві відомості).

15 листопада 2017 року заступником начальника Волинської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Негрічем Л. М. винесено постанову № 3543/20500/17, якою визнано позивача винним у вчиненні вказаного вище порушення та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача ознак правопорушення передбаченого статтею 485 Митного кодексу України.

Суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 485 Митного кодексу України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв'язку з якими було надано такі пільги тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Відповідно до статті 486 Митного кодексу України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Згідно із статтею 489 Митного кодексу України посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 49 Митного кодексу України передбачено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відповідно до частини першої статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частин першої - другої статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п'ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об'єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

В частині третій статті 53 Митного кодексу України зазначені додаткові документи, які декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов'язані надати протягом 10 календарних днів у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак казані вище норми права передбачають спеціальну протиправну мету дій декларанта щодо заявлення неправдивих відомостей - неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру. Наявність спеціальної протиправної мети вказує на те, що правопорушення може бути вчинене виключно з умисною формою вини та лише декларантом або уповноваженою ним особою, оскільки на момент подачі декларації декларант (уповноважена ним особа) повинен усвідомлювати факт заявлення неправдивих відомостей та умисно бажати, щоб заявлені ним неправдиві відомості вплинули на розмір митних платежів, які необхідно сплатити за митне оформлення задекларованого ним товару.

Як видно з матеріалів справи під час митного оформлення вказаного вище транспортного засобу позивачем в поданій ним митній декларації заявлено вартість вказаного вище транспортного засобу - 1300 євро (16996.84 грн) та як відправника зазначено компанію «LUXSTEEL OU», а одержувачем та декларантом - ПП «ПАРУС-77», на підтвердження чого також долучено інвойс від 12 червня 2013 року № 21597-РСІ/РА.

Подані документи не містять будь - яких розбіжностей, ознак підробки та у них наявні всі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару та ціни, що була фактично сплачена за цей товар.

Разом з тим слід зазначити, що отримані від митних органів Литовської Республіки документи не є достатніми доказами в підтвердження факту вчинення позивачем згаданого вище правопорушення та відповідно такими, що давали можливість визначити розмір несплачених митних платежів, а будь - яких інших заходів з метою з'ясування всіх обставин щодо митної вартості вказаного вище транспортного засобу відповідачем вжито не було.

Відтак суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про протиправність дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови.

За наведених обставин, суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду - без змін.

Керуючись статтями 241, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Любомльського районного суду Волинської області від 06 березня 2018 року у справі № 163/3012/17 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя А. І. Рибачук
судді В. М. Багрій
О. М. Гінда