Справа № 810/3300/17
Суддя: Степанюк А.Г.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3300/17
УХВАЛА

04 червня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі судді-доповідача Степанюка А.Г., суддів Кузьменка В.В., Василенка Я.М., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та нечинними вимоги і рішення, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - Позивач, ФОП ОСОБА_2) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Київській області) про визнання протиправними та нечинними вимоги про сплату боргу (недоїмки) № та рішення №

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2017 року позов задоволено повністю.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.04.2018 року повернуто вперше подано ГУ ДФС у Київській області у січні 2018 року апеляційну скаргу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач вдруге подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд ухвалою від 15.05.2018 року залишив її без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 186 КАС України у редакції до 15.12.2017 року, а також приписам ст. 296 КАС України у редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року. При цьому невідповідність наведеним положенням КАС України виявилася в тому, що: Апелянтом пропущено встановлений ч. 2 ст. 186 КАС України (у редакції до 15.12.2017 року) процесуальний строк оскарження постанови суду першої інстанції, а заяви про його поновлення подано не було; до апеляційної скарги не було додано документ про повноваження представника.

Як вбачається за матеріалів справи, Апелянт копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху отримав 19.05.2018 року, про що свідчить наявне у матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог даної ухвали Відповідачем до суду 29.05.2018 року подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтовано тим, що ГУ ДФС у Київській області було об'єктивно позбавлене можливості сплатити судовий збір та усунути інші недоліки апеляційної скарги при попередньому зверненні до суду, про що зазначало у відповідних клопотаннях. Крім того, Апелянт зазначив, що після вжиття заходів із забезпечення сплати судового збору звернувся до суду апеляційної інстанції з повторною апеляційною скаргою, оскільки ст. 129 Конституції України гарантує право особи на апеляційний перегляд.

Надаючи оцінку наведеним доводам, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.

Як було встановлено в ухвалі від 15.05.2018 року про залишення апеляційної скарги без руху, копію оскаржуваної постанови від 03.11.2017 року Відповідачем отримано 17.01.2018 року. Отже, останнім днем подання апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції було з урахуванням вихідних та святкових днів було 29.01.2018 року. Проте апеляційну скаргу подано до канцелярії суду першої інстанції 24.04.2018 року, тобто поза межами встановленого приписами КАС України процесуального строку.

Крім того, судом враховується, що вперше подану ГУ ДФС у Київській області апеляційну скаргу було залишено без руху у зв'язку з несплатою судового збору ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.03.2018 року, копію якої отримано Апелянтом 10.03.2018 року (а.с. 127). Вказаним судовим рішенням було надано податковому органу десятиденний строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Крім того, у подальшому строк для усунення недоліків апеляційної скарги було продовжено судом ухвалою від 19.03.2018 року на десять днів, копію якої було отримано Відповідачем 21.03.2018 року (а.с. 136). При цьому ухвалу про повернення вперше поданої апеляційної скарги постановлено судом апеляційної інстанції 05.04.2018 року. Тобто, на переконання суду, ГУ ДФС у Київській області було надано більш ніж достатній строк для усунення недоліків вперше поданої апеляційної скарги - більше одного місяця.

Крім того, матеріали справи не містять доказів вчинення Відповідачем дій, спрямованих на забезпечення оскарження рішення суду першої інстанції, звернення до управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності зі службовими записками про забезпечення сплати судового збору, тощо. Відтак сама по собі сплата судового збору суб'єктом владних повноважень не може бути безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції за відсутності належного підтвердження вчинення таким суб'єктом дій, спрямованих на забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Аналогічна позиція підтримується і Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.05.2018 року у справі №820/4558/16, від 22.05.2018 року у справі №826/26113/15.

З урахуванням наведеного суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для можливості визнання поважними причин пропуску ГУ ДФС у Київській області строку на апеляційне оскарження постанови Київського окружного адміністративного суду.

У контексті наведеного суд вважає за необхідне зауважити, що законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Крім того, Відповідачем не було виправлено й інші недоліки апеляційної скарги, а саме до неї не було додано документ (оригінал або належним чином завірену копію) повноважень ОСОБА_3 на подання та підписання апеляційної скарги від імені ГУ ДФС у Київській області станом на 24.04.2018 року, оскільки наданий до клопотання оригінал довіреності від 22.05.2018 року №4274/9/10-36-10-07 не підтверджує існування відповідних повноважень представника у ОСОБА_3 станом на 24.04.2018 року.

Таким чином, зважаючи на викладене та з огляду на відхилення доводів Апелянта щодо поважності причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті апеляційного провадження.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Приписи ч. 3 ст. 299 КАС України визначають, що питання про відмову у відкритті апеляційного провадження суд апеляційної інстанції вирішує протягом п'яти днів після надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Підсумовуючи наведене та керуючись приписами Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне у відкритті апеляційного провадження відмовити та повернути апеляційну скаргу Апелянту.

Керуючись ст.ст. 248, 299, 321, 325 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Київській області на постанову Київського окружного адміністративного суду від 03 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та нечинними вимоги і рішення - відмовити.

Повернути Апелянту апеляційну скаргу та додані до неї матеріали.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач А.Г. Степанюк

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко