Справа № 825/1978/18
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м. Чернігів Справа № 825/1978/18

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Падій В.В.,

за участю секретаря Кондратенко О.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Качанка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (далі - ФОП ОСОБА_3.) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області від 08.02.2018 № 5.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області від 08.02.2018 № 5 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач є платником єдиного податку на третій групі, обсяг його доходу за 2017 рік менше 1000000,00 грн., проданий ним 25.01.2018 бувший у вжитку монітор LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P не підпадає під категорію технічно-складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а тому вважає, що ним не порушено вимоги статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі та просив суд у їх задоволенні відмовити, оскільки уповноваженими особами відповідача в ході перевірки діяльності ФОП ОСОБА_3 встановлені порушення останнім вимог пунктів 1 та 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», а тому у оскаржуваних правовідносинах Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області діяло у межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством України.

Аналогічна правова позиція була викладена відповідачем і у відзиві на позовну заяву, наданому на виконання вимог ухвали Чернігівського окружного адміністративного суду про відкриття провадження у справі від 22.05.2018.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є фізичною особою - підприємцем та платником єдиного податку 3 групи, що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи - підприємця та Витягом з реєстру платників єдиного податку (а.с.11, 35).

25.01.2018 посадовими особами Головного управління ДФС у Чернігівській області, відповідно до наказу від 25.01.2018 №136 та на підставі направлень на перевірку №148, №149 від 25.01.2018 здійснено фактичну перевірку магазину за адресою: АДРЕСА_1, в якому здійснює діяльність Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 (а.с.54-56).

Напередодні перевірки представниками Головного управління ДФС у Чернігівській області здійснена контрольна закупка у ФОП ОСОБА_3 монітору марки LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P на суму 1000,00 грн., при цьому розрахунок був проведений за готівку, без застосування реєстратора розрахункових операцій (РРО); фіскальний чек не видався; виданий лише товарний чек, без номеру, з печаткою ФОП ОСОБА_3

Результати перевірки оформлені актом фактичної перевірки за дотриманням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), вимог з регулювання обігу готівки, наявності торгових патентів і ліцензій №0023/25/26/РРО/НОМЕР_1 від 25.01.2018 року, згідно якого встановлено ФОП ОСОБА_3 порушення пункту 1 та пункту 2 статті 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (а.с.52-53).

ФОП ОСОБА_3 з актом фактичної перевірки не погодився та 31.01.2018 ним подані Головному управлінню ДФС у Чернігівській області заперечення до акту перевірки від 25.01.2018 (а.с.57-58).

Листом від 06.02.1018 №91/ФОП/25-01-14-05 «Про розгляд заперечення» Головне управління ДФС у Чернігівській області повідомило ФОП ОСОБА_3, що аргументи, викладені в запереченні до акту перевірки, не є достатньо обґрунтовані та не будуть враховані при винесенні податкового повідомлення-рішення (а.с.62).

08.02.2018 на підставі висновків акту перевірки Головним управлінням ДФС у Чернігівській області сформоване податкове повідомлення-рішення № 5, яким застосовано штрафну санкціюдо ФОП ОСОБА_3 за порушення законодавства про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі у сумі 1,00 грн (а.с.51).

20.02.2018 ( з доповненнями від 30.03.2018) ФОП ОСОБА_3 подав скаргу до ДФС України про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.02.1018 № 5.

Рішенням про результати розгляду скарги від 23.04.2018 №5843/С/99-99-11-03-01-25 ДФС України залишила скаргу ФОП ОСОБА_3 без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.63).

Також судом встановлено, що постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.02.2018 у справі №751/537/18 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 КУпАП - закрито, в зв'язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. Вказана постанова суду набрала законної сили 10.03.2018 (а.с.76-79).

Вважаючи оскаржуване податкове повідомлення - рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом України від 06 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» (далі - Закон № 265/95).

Статтею 15 Закону №265/95 встановлено, що контроль за додержанням суб'єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), інших вимог цього Закону здійснюють органи доходів і зборів шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 17 Закону №265/95 передбачено за порушення вимог цього Закону до суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних органів доходів і зборів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах у разі встановлення протягом календарного року в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невідповідності у юридичних осіб на місці проведення розрахунків суми готівкових коштів сумі коштів, зазначеній у денному звіті, більше ніж на 10 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, а в разі використання юридичною особою розрахункової книжки - загальній сумі продажу за розрахунковими квитанціями, виданими з початку робочого дня; нероздрукування відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об'єкті такого суб'єкта господарювання: вчинене вперше - 1 гривня; за кожне наступне вчинене порушення - 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим підпунктом, товарів (послуг).

Пунктами 1-3 частини 1 статті 3 Закону №265/95 визначено, що суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані зокрема, проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов'язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; застосовувати реєстратори розрахункових операцій, що включені до Державного реєстру реєстраторів розрахункових операцій, з додержанням встановленого порядку їх застосування.

Пунктом 296.10 статті 296 Податкового кодексу України визначено, що платники єдиного податку першої - третьої груп не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

При цьому Законом України від 21 грудня 2016 року №1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні», який набрав чинності з 01.01.2017 пункт 296.10 статті 296 Податкового кодексу України доповнений новим абзацем, який встановлює, що норми цього пункту не поширюються на платників єдиного податку, які здійснюють реалізацію технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 9 Закону №265/95 реєстратори розрахункових операцій та розрахункові книжки не застосовуються зокрема, при продажу товарів (крім технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту) (наданні послуг) фізичними особами - підприємцями, які відносяться відповідно до Податкового кодексу України до груп платників єдиного податку, що не застосовують реєстратори розрахункових операцій.

Аналізуючи норми законодавства, суд дійшов висновку, що застосовувати реєстратори розрахункових операцій, в разі продажу технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, повинні зокрема, платники третьої групи, незалежно від обсягу річного доходу. Для них визначальною умовою для застосовування реєстраторів розрахункових операцій є реалізація відповідного виду товарів, а саме - технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту.

Перелік груп технічно складних побутових товарів, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2017 №231 (далі -Перелік) та систематизовано згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Так, відповідно до Переліку до технічно складних побутових товарів належать зокрема, група 85 «Електричні машини, обладнання та їх частини; апаратура для запису або відтворення звуку, телевізійна апаратура для запису та відтворення зображення і звуку, їх частини та приладдя» та до таких товарів належать, зокрема, монітори, що мають згідно з УКТ ЗЕД код 8528 51 00 00.

Проте, суд вважає, що термін «технічно складні побутові товари, що підлягають гарантійному ремонту» для цілей Закону №265/95 повинен вживатися у значенні, наведеному в Законі України від 12.05.1991 № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон № 1023-XII) .

Пунктом 25-1 статті 1 Закону №1023-XII визначено, що - технічно складні побутові товари - непродовольчі товари широкого вжитку (прилади, машини, устаткування та інші), які складаються з вузлів, блоків, комплектуючих виробів, відповідають вимогам нормативних документів, мають технічні характеристики, супроводжуються експлуатаційними документами і на які встановлено гарантійний строк.

Виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором (частина 1 статті 7 Закону №1023-XII ).

Частиною 2 статті 8 Закону №1023-XII передбачено, що стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача, зазначені у частині першій цієї статті, задовольняються за згодою продавця. Згідно з цією частиною задовольняються вимоги споживача щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився.

Відносини між споживачами, які придбавають технічно складні побутові товари для власних побутових потреб, та їх виробниками, продавцями і виконавцями робіт з гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни товарів врегульовано Порядком гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни технічно складних побутових товарів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 № 506 (далі - Порядок №506) ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом 3 Порядку №506 передбачено, що гарантійне обслуговування полягає у тому, що виробник (продавець, виконавець) протягом гарантійного терміну зобов'язується організувати, якщо це передбачено експлуатаційним документом, роботи із спеціальної установки (підключення) товару чи його складання (далі - введення в експлуатацію) та технічного обслуговування. Роботи з гарантійного ремонту (обслуговування) виконуються для споживача безоплатно.

Згідно пунктів 4 та 5 Порядку №506 в експлуатаційному документі на товар як вітчизняного, так і іноземного виробництва (технічному паспорті чи в іншому документі, що додається до товару) зазначається: гарантійний термін експлуатації - термін, протягом якого гарантується використання товару, в тому числі комплектуючих виробів та складових частин, за призначенням за умови дотримання споживачем правил користування і протягом якого виробник (продавець, виконавець) виконує гарантійні зобов'язання. Гарантійний термін експлуатації товару, який реалізовано через торговельну мережу, обчислюється від дати його продажу споживачеві.

Пунктами 6 та 7 Порядку №506 встановлено, що закінчення гарантійного терміну означає вичерпання дії гарантійних зобов'язань виробника (продавця, виконавця). Необхідна, доступна та достовірна інформація про товари, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, доводиться виробником (продавцем) до відома споживача в експлуатаційних документах, що додаються виробником до товару.

Пунктом 10 Порядку №506 передбачено, що гарантійні зобов'язання зазначаються виробником (продавцем) у гарантійному талоні за формою N 1-гарант і N 2-гарант (додатки 2 і 3) або в іншому експлуатаційному документі у розділі "Гарантійні зобов'язання виробника".

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_3 реалізував монітор марки LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P (бувший у користуванні) за суму 1000,00 грн. у відповідності до договору комісії від 04.09.2017, укладеного між ФОП ОСОБА_4 (Комітент) та ФОП ОСОБА_3 (Комісіонер), що міститься у матеріалах справи (а.с.12-14).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, стверджує, що на реалізований ним монітор марки LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P (бувший у користуванні) гарантія виробника не розповсюджується, що підтверджується інформацією з офіційного сайту виробника (а.с.31-34).

Даний факт також встановлений постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26.02.2018 у справі №751/537/18 про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3, якою провадження у справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 155-1 КУпАП закрито, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу правопорушення. Вказана постанова суду набрала законної сили 10.03.2018 (а.с.76-78).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що посадовими особами Головного управління ДФС у Чернігівській області під час здійснення перевірки ФОП ОСОБА_3 не було перевірено обставину щодо розповсюдження на реалізований монітор марки LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P терміну гарантійного ремонту (обслуговуванню) або гарантійної заміни.

При цьому ухвалою суду, занесеною секретарем судового засідання в протокол судового засідання було вирішено допитати посадових осіб Головного управління ДФС у Чернігівській області ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які здійснювали перевірку позивача, в якості свідків. Проте листом від 29.05.2018 №2645/9/25-01-14-05 Головне управління ДФС у Чернігівській області повідомило суд про те, що 30.05.2018 ОСОБА_5 та ОСОБА_6 згідно наказу перебувають у відрядження.

Згідно частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частинами 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, суд зауважує, що відповідачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставини щодо розповсюдження на реалізований ФОП ОСОБА_3 монітор марки LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P терміну гарантійного ремонту (обслуговуванню) або гарантійної заміни.

Натомість позивачем надані суду докази, які підтверджують факт, що на реалізований ним монітор марки LCD 19 SCALEOVIEW C 19-12 MODEL 900 P термін гарантійного ремонту (обслуговуванню) або гарантійної заміни не розповсюджується.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача на той факт, що винятків щодо можливості незастосування реєстратора розрахункових операцій (РРО) для техніки, яка була раніше у використанні, нормативно - правовими актами не передбачено, оскільки перевірці в даному випадку підлягає сам факт чи розповсюджується на реалізований товар (новий чи бувший у користуванні) термін гарантійного ремонту (обслуговуванню) або гарантійної заміни, оскільки до Переліку включені технічно складні побутові товари, які підлягають гарантійному ремонту (обслуговуванню) або гарантійній заміні, в цілях застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського Суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції» суд визначив, що «... адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі і поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

З урахуванням приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області від 08.02.2018 № 5 прийняте відповідачем необґрунтовано, тобто без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ФОП ОСОБА_3 підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне присудити ФОП ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 39392183) від 08.02.2018 № 5.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби в Чернігівській області (вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 39392183) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (АДРЕСА_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2) судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення суду у повному обсязі виготовлено 01.06.2018.

Суддя В.В. Падій