Справа № 619/616/17
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2018 року

Київ

справа №619/616/17

адміністративне провадження №К/9901/19702/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Бучик А.Ю.,

суддів: Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 619/616/17 за позовом ОСОБА_1 до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, провадження по якій відкрито

за заявою ОСОБА_1 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2017 року

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила: визнати неправомірними дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо доплати пенсії лише з 15.08.2016 року та обмеження з 01.01.2017 року максимального розміру її пенсії за вислугу років; зобов'язати Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області провести новий перерахунок пенсії з 01 січня 2017 року на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-71 від 09.02.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати, встановленого постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року, та без обмеження максимального розміру пенсії відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (в редакції від 12.07.2001 року, який діяв станом на 24.01.2003 року та 30.03.2005 року), здійснити відповідні виплати, починаючи з 1 січня 2017 року, а також доплату за період з 01.08.2016 року по 15.01.2017 року.

Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року відмовлено у задоволенні позову.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 30 травня 2017 року рішення суду першої інстанції змінено з підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог. В іншій частині постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2017 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2017 року та постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2017 року на підставі пункту 5 частини 5 статті 214 Кодексу адміністративного судочинства України.

ОСОБА_1 (в порядку глави 3 розділу ІУ Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній до 15.12.2017) надіслала до Верховного Суду України заву про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 03 липня 2017 року.

Ухвалою Верховного Суду України від 10 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

На підставі підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в чинній редакції) матеріали заяви передано до Верховного Суду.

Судами встановлено, що з 24.01.2003 року ОСОБА_1 перебуває на обліку в Дергачівському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 року (чинного на час призначення пенсії).

15.08.2016 року позивач звернулася до Управління із заявою про перерахунок пенсії з 01.12.2015 року як працівнику прокуратури, додавши довідку про заробітну плату, видану прокуратурою Харківської області від 09.02.2016 року за №18-71, проте отримала відмову (лист від 06.09.2016 року).

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року визнано дії Дергачівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови в проведенні перерахунку пенсії за вислугу років неправомірними та зобов'язано здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 згідно її заяви від 15.08.2016 року на підставі довідки прокуратури Харківської області №18-71 від 09.02.2016 року, виходячи з розрахунку 90% від заробітної плати з обмеженням її максимального розміру відповідно до ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697 та здійснити відповідні виплати.

На виконання постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.12.2016 року Дергачівським об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області 21.12.2016 року видано розпорядження №168406, яким з 15.08.2016 року здійснено перерахунок пенсії в розмірі 90% заробітної плати за довідкою про заробітну плату, виданою прокуратурою Харківської області від 09.02.2016 року за №18-17; розмір пенсії ОСОБА_1, з урахуванням обмеження, склав 10740,00грн. щомісячно.

Не погодившись з таким рішенням, 24 січня 2017 року позивач звернулася до Управління Пенсійного фонду із заявою, в якій просила, починаючи з 01 січня 2017 року нараховувати їй пенсію відповідно до ч.ч.13,14,18 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05.11.1991 (в редакції від 12.07.2001 року) на підставі довідки прокуратури Харківської області від 09.02.2016 року №18-71 у розмірі 90% від місячного заробітку начальника відділу прокуратури Харківської області без обмеження її максимального розміру, зважаючи на те, що постановою суду від 13.12.2016 року підтверджене її право на перерахунок пенсії у розмірі 90%, а її обмеження застосоване лише в період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року; також просила здійснити їй перерахунок пенсії на виконання судового рішення з 01.08.2016 року, оскільки заява була подана нею 15.08.2016 року.

Листом від 03.02.2017 року № 357-02/39 Дергачівське об'єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області повідомило позивача, що на 2017 рік зберігається порядок щодо обмеження максимального розміру пенсії.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що Законом України №1774-VIII від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до ч.15 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» та встановлено на 2017 рік обмеження щодо максимального розміру пенсії в сумі 10740 грн., а тому відсутні підстави для нарахування позивачу пенсії без обмеження її максимального розміру, починаючи з 01.01.2017 року; також виходив з того, що оскільки заява про перерахунок пенсії була надіслана поштою 15.08.2016 року та отримана відповідачем 19.08.2016 року, то відсутні й підстави для зобов'язання Управління здійснити перерахунок пенсії з 01.08.2016 року.

Апеляційний суд змінив рішення суду першої інстанції в частині підстав та мотивів відмови у задоволенні позовних вимог.

Вищий адміністративний суд України погодився з позицією суду апеляційної інстанції.

У заяві про перегляд судових рішень Верховним Судом України ОСОБА_1 вважає неоднаково застосованою судом касаційної інстанції у подібних правовідносинах статтю 501 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-XII «Про прокуратуру» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) що, на думку заявника, підтверджується ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11.10.2016 (К/800/11091/16).

В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 11 жовтня 2016 року провадження №К/800/11091/16, яка надана заявником для порівняння, суд зазначив, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватись норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. При цьому зміст та обсяг досягнутих працівниками прокуратури соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Перевіривши наведені у заяві доводи, суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ та Закону України «Про прокуратуру» №1697-VIIІ при вирішенні спорів, пов'язаних із перерахунком пенсій, призначених за Законом України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ.

Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, суд виходить із такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

На час призначення позивачеві пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури визначалося статтею 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII.

Відповідно до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, у редакції на час призначення позивачу пенсії, передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ, зокрема, частину 18 викладено у такій редакції: "Умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України".

Пунктом 5 розділу III Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII передбачено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до перелічених законів України, зокрема, Закону України "Про прокуратуру" № 1789-ХІІ.

Крім того, 15.07.2015р. набрав чинності Закон України "Про прокуратуру" №1697-VII (далі - Закон №1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон №1789-ХІІ, крім, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1, що втратили чинність з 15.12.2015р.

Підстави та порядок перерахунку пенсії працівників прокуратури, передбачені статтею 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-VII, відповідно до частини 20 якої (у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII) умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.

Отже, суд звертає увагу позивача, що на момент проведення перерахунку норми ст. 50-1 Закону України "Про прокуратуру" втратили чинність.

З 01 січня 2016 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 911-УІІІ від 24 грудня 2015 року абз. 6 ч. 15 статті 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Дію вказаної норм продовжено до 31.12.2017 Законом України від 06.12.2016 № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України".

Зазначені вище положення не визнавались у встановленому порядку Конституційним Судом України такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), отже, є чинними і підлягають виконанню.

Отже, у спірний період у відповідача відсутні підстави не обмежувати максимальним розміром пенсію позивача.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Отже, рішення суду касаційної інстанції у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, тому відповідно до частини першої статті 244 КАС у задоволенні заяви ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись підпунктом 1 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній з 15.12.2017), статтями 241, 242, 244 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній до 15.12.2017), суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

Судді Верховного Суду