Справа № 814/322/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 р. справа № 814/322/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., в спрощеному провадженні розглянув адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області, Б-р Цвіточний, 4, м.Южноукраїнськ, Миколаївська область,55002

про:визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся із адміністративним позовом до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (далі - відповідач), в якому просить суд визнати протиправними дії відповідача, оформлені рішенням №63 від 05.102017 р. щодо відмови позивачу в переведенні на пенсію за Законом України "Про державну службу", а також просить суд зобов'язати відповідача прийняти відповідне рішення та зарахувати до стажу державної служби період роботи в податковому органі.

Свої вимоги позивач обґрунтував наступним: він має 39 років 08 місяців 4 дні загального страхового стажу, з яких 20 років стаж роботи на посадах в податковому органі, і на теперішній час отримує пенсію за вислугу років, як працівник податкової, але має намір обрати пенсію державного службовця. Відповідач протиправно відмовив йому у призначенні такої пенсії, посилаючись на недостатність стажу державного службовця, так як ним не врахований стаж позивача, отриманий на посадах у податковій. На думку позивача, така відмова носить протиправний характер, так як Закон України "Про державну службу" 2015 р. у прикінцевих та перехідних положеннях містить застереження про обрахування стажу державної служби за періоди роботи до набрання чинності цим Законом в порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством, а згідно чинного на той час законодавства, служба позивача в податковій, зараховувались до стажу державної служби.

Відповідач адміністративний позов не визнав, у своєму відзиві просив в його задоволенні відмовити. Аргументи відповідача зводяться до того, що із прийняттям у 2015 році нового Закону України "Про державну службу", втратив чинність попередній аналогічний Закон, який визначав, що для призначення пенсії державного службовця особа повинна пропрацювати на певних посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, але у позивача такий стаж відсутній, відповідно, він не набув право на отримання пенсії державного службовця (а. с. 32-33).

Справа розглянута в спрощеному провадженні із викликом сторін. У судове засідання сторони не прибули, надіславши клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Вирішуючи спір, суд враховує наступне.

05.10.2017 р. відповідач розглянув звернення позивача про переведення його із пенсії за вислугою років на пенсію за Законом України "Про державну службу" 2015 р. За наслідками розгляду відповідачем прийнято Рішення № 63, яким відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії за Законом України "Про державну службу" 2015 р., мотивуючи своє рішення тим, що у позивача станом на 30.08.2017 р. відсутній необхідний стаж роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців (а. с. 15).

На переконання відповідача, позивач не має необхідного стажу для призначення йому пенсії як державному службовцю. При цьому, відповідач виходить з того, що стаж роботи позивача на посадах податкового органу, в період на яких присвоєно спеційальні звання з 10.05.1993 р. по 28.08.2005 р. не повинні включатись до стажу роботи для призначення пенсії за Законом України "Про державну службу" 2015 р. Суд не може погодитись із аргументацією відповідача, оскільки вона ґрунтується на помилковому тлумаченні законодавства.

Як слідує з матеріалів справи, позивач отримує пенсію за віком, як працівник органів податкової та має намір змінити цю пенсію на пенсію за Законом України "Про державну службу" 2015 р.

Право позивача обирати пенсію передбачено ст. 6 Закону України "Про пенсійне забезпечення" - особам, які мають одночасно право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором.

Відповідно до записів у трудовій книжці позивача, у період з 10.05.1993 р. по 28.08.2005 р. він перебував на різних посадах в податковому органі (а. с. 11-13).

Чинний Закон України "Про державну службу" 2015 р., в п. 8 розділу XI Прикінцеві та Перехідні положення, містить норму про те, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Таким чином, законодавцем передбачено, що стаж державної служби слід визначати за законом, який діяв на час її проходження. Таке правове регулювання є цілком логічним і послідовним - правові норми мають часові межі своєї дії і під час чинності нормативного акту, саме ним визначають права та обов'язки, а подальша втрата чинності законодавчим актом не призводить до "автоматичної" відміни тих соціальних гарантій, які особа набула за час його дії. Протилежний підхід суперечить принципам соціальної і правової держави, які закріплені в ст. 1 Конституції України та створював би правову невизначеність у правовідносинах.

Як визначено п. 1 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 травня 1994 р. № 283 (далі - Порядок № 283), цим Порядком визначаються посади і органи, час роботи в яких зараховуються до стажу державної служби.

Згідно п. 2 Порядку № 283, до стажу державної служби зараховується робота (служба) на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів державної податкової служби.

Отже, Порядком № 283 прямо передбачено, що робота в податковому органі зараховується до стажу державної служби.

Та обставина, що Порядок № 283 втратив чинність із затвердженням 25 березня 2016 р. постановою № 229 Кабінету Міністрів України нового Порядку обчислення стажу державної служби (далі - Порядок № 229), не має значення, так як його норми були чинними на час здобуття позивачем стажу державної служби.

Порядок № 229 у п. 6 містить таку саму норму, як і в п. 8 розділу XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про державну службу" 2015 р. про те що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Посилання відповідача на норми ст. 25 Закону України "Про державну службу" 1993 р. є безпідставними, так як вона передбачає класифікацію посад державних службовців, а не містить вичерпний перелік посад, які відносяться до державної служби - при визначені стажу державної служби та посад, які дають право на зарахування такого стажу в даному спорі, слід керуватись положеннями Порядку № 283.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до чинного законодавства на час здобуття позивачем трудового стажу, його робота на посадах податкової служби, включались до стажу державної служби, і подальша втрата чинності Порядком № 283 і Законом України "Про державну службу" 1993 р. не має значення для призначення позивачу пенсії державного службовця, адже Закон України "Про державну службу" 2015 р. у п. 8 розділу XI Прикінцевих та Перехідних положень прямо передбачає, що в питанні обчислення стажу державної служби, слід керуватись нормами, які діяли на той час.

Отже, відповідач протиправно не врахував стаж роботи в податковому органі за період з 10.05.1993 р. по 28.08.2005 р., який дає право на призначення позивачу пенсії державного службовця, а тому приймаючи спірне рішення про відмову в переведенні позивача на пенсію за Законом України "Про державну службу" діяв протиправно.

Вирішуючи вимогу позивача про зобов'язання відповідача прийняти рішення про призначення йому пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" 2015 р., із одночасним зарахуванням до стажу державної служби періоду роботи в порганах податкової, суд виходить з того, що як слідує із спірного рішення, помилковий висновок відповідача про недостатність у позивача трудового стажу, є єдиною підставою для відмови у призначенні позивачу пенсії державного службовця, а так як суд дійшов висновку про наявність у позивача необхідного стажу, задоволенню підлягає і ця вимога.

За правилами ст. 139 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією №6 від 31 січня 2018 р. (а. с. 4) і з урахування задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (Б-р Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, ідентифікаційний код 40387386) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (б-р Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, ідентифікаційний код 40387386) оформлені рішенням №63 від 05.0.2017 р. щодо відмови ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) в переведенні на пенсію відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII" № 79.

3. Зобов'язати Южноукраїнське об'єднане управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (б-р Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, ідентифікаційний код 40387386) прийняти рішення про призначення з 30.08.2017 р. ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) пенсії, відповідно до Закону України "Про державну службу", зарахувавши до стажу державної служби ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) період роботи на посаді начальника відділу податкових розслідувань з 10.05.1993 р. по 25.11.1996 р., на посаді головного державного податкового ревізора - інспектора відділу документальних перевірок з 26.11.1996 р. по 31.08.2000 р., старшого державного податкового ревізора - інспектора відділу контролю з 01.09.200 р. по 22.09.2002 р., старшого державного податкового ревізора інспектора з 23.09.2002 р. по 14.12.2004 р., державного податкового інспектора з 15.12.2004 р. по 28.08.2005 р.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Миколаївської області (Б-р Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, ідентифікаційний код 40387386) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 704,80 грн.

5. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз