Справа № 823/1243/18
Суддя: Безименна Н.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/1243/18 Суддя (судді) першої інстанції: Гаращенко В.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року (повний текст складено 02 квітня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Заступника прокурора Черкаської області до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання незаконними дій та скасування постанови,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просив визнати незаконними дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. у виконавчому провадженні №55526635, скасувати постанову про накладення штрафу від 02 березня 2018 року і вимогу державного виконавця від 02 березня 2018 року про негайне виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року №823/1056/16 про поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури з 06 липня 2016 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюти І.М. про накладення штрафу від 02 березня 2018 року у виконавчому провадженні №55526635, визнано протиправною та скасовано вимогу державного виконавця від 02 березня 2018 року про негайне виконання виконавчого листа №823/1056/16 від 12 квітня 2017 року про поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку скаржника, оскаржуване рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норми трудового законодавства, оскільки спеціальними нормами Закону України «Про прокуратуру» не врегульовано порядок поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури, а рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника прокуратурою Черкаської області не виконано за відсутності поважних причин.

Третя особа, також подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю, з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що оскаржувана вимога державного виконавця про виконання судового рішення ґрунтується на правовій природі обов'язковості судового рішення, а суперечливість законодавства не є перешкодою у його застосуванні і не передбачення нормами Закону України «Про прокуратуру» порядку поновлення на посаді незаконно звільненого працівника не є поважними причинами невиконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі №823/1056/16, оскільки такі відносини врегульовано п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Позивач подав відзиви на апеляційні скарги, в яких просить залишити апеляційні скарги без задоволення, а судове рішення - без змін, зазначаючи, що неможливість виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі №823/1056/16 зумовлена об'єктивними обставинами, пов'язаними із відсутністю повноважень у боржника самостійно вирішувати питання про звільнення першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 із займаної посади, який призначений 23 січня 2017 року за результатами успішного проходження конкурсу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників учасників справи, що з'явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі №823/1056/16 (а.с.11) адміністративний позов ОСОБА_2 до Прокуратури Черкаської області про поновлення на публічній службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди задоволено частково, визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Черкаської області «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 05 липня 2016 року №205к, поновлено ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури з 05 липня 2016 року, стягнуто з прокуратури Черкаської області на користь ОСОБА_2, середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05 липня 2016 року по 22 листопада 2016 року в сумі 682933,17 грн. (без урахування обов'язкових податків та зборів, які повинні з неї утримуватись). У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року у справі №823/1056/16 (а.с.20) виправлено описку в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, зазначивши на восьмій сторінці у абзаці одинадцятому мотивувальної частини постанови та у п'ятому та шостому абзацах резолютивної частини постанови замість невірної дати «з 05 липня 2016 року» вірну «з 06 липня 2016 року», виправлено арифметичну помилку в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року, зазначивши на восьмій сторінці у абзаці дванадцятому мотивувальної частини постанови та у шостому абзаці резолютивної частини постанови замість невірної суми «68293 грн. 17 коп.» вірну « 67603 грн. 34 коп.».

12 квітня 2017 року Черкаським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист №823/1056/16 (а.с.24) про поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури з 06 липня 2016 року.

За наслідком звернення ОСОБА_2 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про примусове виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року №823/1056/16, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено постанову ВП №55526635 від 12 січня 2018 року (а.с.26) про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вказаного виконавчого листа, яка надійшла до прокуратури Черкаської області 31 січня 2018 року.

Прокуратура Чернігівської області листом від 05 лютого 2018 року №05-293вих18 (а.с.39) повідомила головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюту І.М. про наявність підстав, які на думку позивача унеможливлюють виконання судового рішення, та зазначила, що 05 лютого 2018 року до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів направлено лист №11-88вих-18 (а.с.29) щодо розгляду питання визначення механізму та правових підстав звільнення першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 із займаної адміністративної посади для забезпечення виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року №823/1056/16 про поновлення ОСОБА_7 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури та про направлення на адресу Черкаського окружного адміністративного суду заяви від 05 лютого 2018 року №05-292вих-18 (а.с.34) про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 823/1056/16 про поновлення ОСОБА_7 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури з 06 липня 2016 року, та додано копії відповідних листів.

Листом Черкаського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року №823/1056/16/538/18 (а.с.38) прокуратуру Чернігівської області повідомлено, що заява боржника про відстрочення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 823/1056/16 буде розглянута після розгляду Верховним Судом касаційної скарги прокуратури області на вказану постанову та повернення матеріалів адміністративної справи до суду першої інстанції.

Листом Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів від 19 лютого 2018 року №11/2/4-3914вих-18 (а.с.33) лист прокуратури Чернігівської області направлено за належністю до Генеральної прокуратури України.

02 березня 2018 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. винесено вимогу державного виконавця (а.с.42) про негайне виконання виконавчого листа від 12 квітня 2017 року №823/1056/16, протягом трьох робочих днів з дня отримання вимоги, про що повідомити відділ та складено постанову ВП №55526635 (а.с.46) про накладення штрафу, якою за невиконання рішення суду без поважних причин накладено на боржника: прокуратуру Черкаської області штраф на користь держави у розмірі 5100,00 грн.

Наведені вимога та постанова про накладення штрафу отримані прокуратурою Черкаської області 13 березня 2018 року.

Вважаючи вимогу державного виконавця від 02 березня 2018 року про негайне виконання виконавчого листа та постанову державного виконавця від 02 березня 2018 року про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що прокуратура Черкаської області з поважних причин не могла виконати постанову суду щодо поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури у зв'язку з прийняттям на посаду, яку обіймав стягувач, ОСОБА_3 за результатами оголошеного Генеральною прокуратурою України чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття вакантних посад у місцевих прокуратурах та проведенням тестування на зайняття посади прокурора місцевих прокуратур і позивачем вживались усі залежні від нього заходи з метою виконання рішення суду щодо поновлення ОСОБА_2 на роботі, про що повідомлено державного виконавця, що в свою чергу, в силу положень ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» не може бути підставою для накладення на нього штрафу, оскільки така відповідальність наступає виключно у випадку відсутності поважних причин невиконання рішення суду.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Спірні відносини, що склались між сторонами регулюються Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження»

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема, обов'язковість судового рішення.

Відповідно до ст.1291 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Частинами 2, 4 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об'єднаннями на всій території України. Обов'язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.13 наведеного Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов'язки і права виконавців, обов'язковість вимог виконавців, відповідно до ч.1 якої виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 1 ч.2 наведеної статті передбачено, що виконавець зобов'язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з п.16 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.4 наведеної статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Статтею 65 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону. Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.63 наведеного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Таким чином, на державного виконавця покладено обов'язок вживати заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, в тому числі шляхом винесення постанов право накладати стягнення у вигляді штрафу та вимог щодо виконання рішень, які є обов'язковими на всій території України.

З аналізу наведених норм законодавства, що регулює спірні правовідносини, вбачається, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника виконується невідкладно та у разі невиконання його без поважних причин виконавець зобов'язаний винести постанову про накладення на боржника (юридичну особу) штрафу у розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом трьох робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, постанова про накладення на боржника штрафу виноситься за умови невиконання рішення без поважних причин.

В той же час, законодавцем не визначено які саме причини для невиконання рішення суду є поважними. Поняття поважних причин є оціночним, а його вирішення Законом України «Про виконавче провадження» покладено на розсуд державного виконавця при вирішенні питання про наявність підстав для накладення на боржника штрафу, передбаченого ч.1 ст.75 наведеного Закону.

Поважними причинами невиконання рішення про поновлення на роботі визнаються обставини, які не залежать від волі боржника і перешкоджають, ускладнюють чи унеможливлюють виконання такого рішення.

В обґрунтування наявності поважних причин невиконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника - постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі №823/1056/16 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури, прокуратура Черкаської області направила головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюті І.М. лист від 05 лютого 2018 року №05-293вих18 (а.с.39) в якому зазначила про наявність обставин, що роблять неможливим виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі №823/1056/16 в частині поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури, оскільки на вказану посаду було призначено ОСОБА_3, який отримав перше місце за результатами чотирирівневого відкритого конкурсу на зайняття посади у місцевій прокуратурі, тому поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури можливе лише у випадку звільнення або переведення ОСОБА_3, при цьому останній відповідних заяв не подав і відповідна підстава для звільнення першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури у Законі України «Про прокуратуру» не передбачена та з метою виконання рішення про поновлення ОСОБА_2 на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури, прокуратурою Черкаської області було направлено до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів лист від 05 лютого 2018 року №11-88вих-18 (а.с.29) щодо розгляду питання визначення механізму та правових підстав звільнення першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури ОСОБА_3 із займаної адміністративної посади для забезпечення виконання виконавчого листа Черкаського окружного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року №823/1056/16 та до Черкаського окружного адміністративного суду направлено заяву від 05 лютого 2018 року №05-292вих-18 про відстрочення виконання судового рішення - постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 823/1056/16.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України «Про прокуратуру».

Відповідно до п.1 ч.1 ст.16 Закону України «Про прокуратуру» незалежність прокурора забезпечується особливим порядком його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Порядок звільнення прокурора з адміністративної посади та припинення його повноважень на цій посаді регулюється ст.41 Закону України «Про прокуратуру», яким не передбачено таку підставу для звільнення, як поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

В той же час, відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Пунктом 6 ч.1 ст.40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, зокрема, поновлення на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу.

Колегія суддів зазначає, що за загальним принципом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Враховуючи, що нормами спеціального закону, а саме Закону України «Про прокуратуру» не врегульовано питання щодо поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, якщо відповідну посаду на час поновлення обіймає інша особа, в даному випадку трудовим законодавством визначено відповідний порядок, зокрема нормами п.6 ч.1 ст.40 КЗпП України.

Колегія суддів зазначає, що постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 823/1056/16, якою ОСОБА_2 поновлено на посаді першого заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури, з урахуванням ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2017 року, набрала законної сили 22 листопада 2016 року. Зазначене судове рішення є обов'язковим до виконання всіма органами державної влади, в тому числі прокуратурою Черкаської області, є рішенням про поновлення на роботі та виконується невідкладно та чинним законодавством передбачено відповідний порядок його виконання.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, колегія суддів вважає що головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванюта І.М. дійшов вірного висновку, що займання посади заступника керівника Золотоніської місцевої прокуратури іншою особою не є поважною причиною невиконання боржником рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, а постанова про накладення штрафу від 02 березня 2018 року ВП №55526635 винесена на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, штраф накладено у межах санкції, передбаченої ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження», а тому відсутні підстави для визнання її протиправною та скасування.

Колегія суддів також зазначає про відсутність підстав для визнання протиправною та скасування вимоги державного виконавця від 02 березня 2018 року №55526635 щодо негайного виконання виконавчого листа від 12 квітня 2017 року №823/1056/16, оскільки вказана вимога є законною, винесена державним виконавцем з метою виконання покладених на нього Законом України «Про виконавче провадження» обов'язків щодо вжиття заходів щодо примусового виконання рішень та з метою ефективного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

В той же час, жодних доказів на підтвердження протиправності дій та оскаржуваних рішень відповідача, матеріали справи не містять, а твердження позивача про направлення листа до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, заяви до Черкаського окружного адміністративного суду про відстрочення виконання судового рішення та оскарження постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2016 року у справі № 823/1056/16 в касаційному порядку, не спростовує висновків суду щодо відсутності поважних причин невиконання рішення суду, що є підставою для накладення штрафу згідно ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставин, що мають значення для справи, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права призвело до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим наявні підстави для скасування рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року з ухваленням нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову Заступника прокурора Черкаської області - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 29 травня 2018 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма