Справа № 815/1435/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1435/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Самойлюк Г.П.,

при секретарі: Казарян С.Б.

сторін:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі справу за позовною заявою ОСОБА_1 (65122, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65101, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Інглезі, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 22.03.2018р., зобов'язання внести зміни до актового запису про народження, -

На підставі ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 31 травня 2018 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, в якій позивач (з урахуванням уточнення позовних вимог згідно заяви від 10.04.2018р. (вх. № 9762/18) (а.с. 24-27) просить:

визнати протиправним та скасувати Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.03.2018р.;

зобов'язати Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 64 від 22.06.1978р., серії НОМЕР_3, складеного п. Жовтневим Ванинського району Хабаровського краю Російської федерації, а саме змінити національність у графі батька з «українець» на «німець».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно Свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_3 від 22.06.1978 р. (актовий запис №64), батьком позивача є ОСОБА_2 - «українець», а матір ОСОБА_3, - «росіянка». У свідоцтві про народження у графі «відомості про національність батька» зазначено «українець», яку позивач бажає змінити на «німець». Позивач зазначив, що з метою дійсного підтвердження своєї національності, а також для вільного підтримання культурних та родинних стосунків з родичами з Німеччини, звернувся до органів реєстрації актів цивільного стану для внесення змін до актового запису. Згідно Висновку Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області про внесення змін до актового запису цивільного стану від 22.03.2018р. відповідачем відмовлено у внесенні змін до актового запису. На думку позивача, відмова є протиправною та такою, що порушує його особисті немайнові права.

Ухвалою від 11.04.2018р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу п'ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу п'ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань; зобов'язано Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області надати письмові докази по справі. Призначено судове засідання по справі на 25.04.2018 р. о 10 год. 20 хв.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання 25.04.2018 р., розгляд справи відкладено на 21.05.2018 р. 16 год. 00 хв.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання 21.05.2018 р., оголошено перерву в судовому засіданні до 31.05.2018 р. 12 год. 00 хв.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 27.04.2018р. (вх. № 11926/18), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що в актовому записі про народження заявника № 64 від 22.06.1978 р., складеного виконавчим комітетом Октябрської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації в графі «відомості про батька» національність зазначено «українець». Однак відповідно до архівної довідки про народження батька заявника № К-39 від 14.02.2018 р., виданої Державним архівом Одеської області, в графі «відомості про батька» національність батька позивача зазначено «німець», національність матері - «росіянка». Тобто, один з батьків дитини - німець, другий - росіянин. Таким чином, на думку відповідача, надані документи містять суперечливу інформацію, що й послугувало підставою для відмови у внесенні змін до актового запису про народження позивача.

У судовому засіданні 31.05.2018 р. позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач до судового засідання явку представника не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином та завчасно.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, керуючись КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 р.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_1, останній народився ІНФОРМАЦІЯ_5 р. (а.с. 11), про що виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації зроблено актовий запис №64 від 22.06.1978р. (а.с. 52).

У свідоцтві про народження позивача серії НОМЕР_3 від 22.06.1978 р., у розділі «батьки» зазначено: батько - ОСОБА_2, національність - українець, мати - ОСОБА_3, національність - росіянка.

Відповідно до повторного свідоцтва про народження батька позивача - ОСОБА_2 серії НОМЕР_4, виданого 16.05.1957 р. Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, в розділі «батьки» зазначено: в графі «батько» - ОСОБА_4, національність - німець, мати - ОСОБА_5, національність - росіянка (актовий запис №2792 від 07.06.1940 р.) (а.с. 12).

ОСОБА_1, бажаючи внести зміни до актового запису про народження №64 від 22.06.1978р., а саме змінити національність в графі батька з «українець» на «німець», звернувся до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області із заявою від 15.11.2017р., яку зареєстровано за №321/43-76 (а.с. 44).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем досліджено документи надані позивачем разом з заявою та зібрані Київським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а саме:

НОМЕР_2, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області від 03.07.1995р. на ім'я ОСОБА_1;

свідоцтво про народження заявника НОМЕР_3 від 22.06.1978р., видане виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації на ім'я ОСОБА_1;

свідоцтво про народження батька заявника НОМЕР_4 від 16.05.1978р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції на ім'я ОСОБА_1;

архівну довідку № К-39 від 14.02.2018р., видану Державним архівом Одеської області про народження батька заявника;

копію актового запису про народження заявника № 64 від 22.06.1978р., складеного виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації.

Відповідачем, за результатами розгляду заяви позивача про внесення змін до актового запису про народження №64 від 22.06.1978 р., складеного виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації, складено Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану, в якому зазначено про неможливість внести зміни до актового запису про народження заявника №64 від 22.06.1978 р., складеного виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації, а саме змінити національність батька з «українець» на «німець» (а.с. 58-59).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного висновку, відповідачем було встановлено, що відповідно до архівної довідки про народження батька заявника № К-39 від 14.02.2018 р., виданої Державним архівом Одеської області, в графі «відомості про батька» національність батька зазначено «німець», національність матері - «росіянка». Тобто, один з батьків дитини - німець, другий - росіянин. Згідно з Положенням про паспортну систему в СРСР, затвердженим Постановою Ради Міністрів СРСР № 677 від 28.08.1974 р., паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік є основним документом, який посвідчує особу радянського громадянина. До паспорту вносяться наступні відомості про особу громадянина: прізвище, ім'я, по батькові; число, місяць, рік народження; місце народження; національність. Запис про національність у паспорті проводиться відповідно до національності батьків. Якщо батьки належать до різних національностей, то при видачі вперше паспорту національність вказується за національністю батька або матері за бажанням отримувача паспорта. У подальшому запис про національність зміні не підлягає. Отже, на думку відповідача, підстави для внесення змін стосовно національності батька заявника відсутні, оскільки батько та мати заявника також були різної національності.

Позивач, не погодившись із зазначеним висновком відповідача та відмовою внести зміни до актового запису про народження, звернувся до суду з цим позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VI регулює відносини, пов'язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Статтею 49 ЦК України визначено, що актами цивільного стану є народження фізичної особи, встановлення її походження, набуття громадянства, вихід з громадянства та його втрата, досягнення відповідного віку, надання повної цивільної дієздатності, обмеження цивільної дієздатності, визнання особи недієздатною, шлюб, розірвання шлюбу, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, зміна імені, інвалідність, смерть тощо. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану (ч. 6 ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджуються Міністерством юстиції України.

Наказом Міністерства юстиції України №96/5 від 12.01.2011 р. затверджено Правила внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" (далі - Правила №96/5).

Відповідно до п.1.1 розділу І Правил №96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

За приписами п.1.5 розділу І Правил №96/5, заяви про внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання приймаються відділами державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, визначеному цими Правилами. Працівник відділу державної реєстрації актів цивільного стану, який прийняв заяву, звіряє відомості, зазначені заявником у заяві, з паспортом або паспортним документом. Суперечливі дані в документах письмово пояснюються заявником. Документи, які мають необумовлені виправлення, підчистки або викликають сумніви щодо їх достовірності, перевіряються особливо ретельно та у разі потреби направляються для проведення їх експертизи до судово-експертної установи Міністерства юстиції України (за рахунок заявника).

Відповідно до п. 1.7 розділу І Правил №96/5, зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил.

Згідно п.2.12 розділу ІІ Правил №96/5, на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.

У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку.

Підпунктом 2.13.2 п.2.13 розділу ІІ Правил №96/5 передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, постанова адміністративного суду.

Внесення змін до актових записів цивільного стану можливе також і в інших окремих випадках, якщо це не суперечить чинному законодавству України (пп.2.13.12 п.2.13 розділу ІІ Правил №96/5).

Відповідно до п.2.6 розділу ІІ Правил №96/5, разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті.

Судом встановлено, що згідно повторного свідоцтва про народження батька позивача - ОСОБА_2 серії НОМЕР_4, виданого 16.05.1957 р. зазначено: в графі «батько» - ОСОБА_4, національність - німець ; мати - ОСОБА_5, національність - росіянка (актовий запис №2792 від 07.06.1940 р.) (а.с. 47).

Відповідно до архівної довідки № К-1234 від 08.11.2017 р., виданої Державним архівом Одеської області, в переписних листах громадян, які проживали в період німецько-румунської окупації 1941-1944 р.р. в АДРЕСА_2, значиться сім'я ОСОБА_5 у складі: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, німець, глава сім'ї; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, росіянка, дружина глави сім'ї; ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, німець, син глави сім'ї; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, німець, син глави сім'ї (а.с. 14; 32). Зазначене свідчить, що дід позивача, ОСОБА_4, за національністю був німцем.

Крім того, згідно з архівною довідкою № 4/7-К-30-2886 від 03.06.2015 р., виданою Інформаційним центром МВС Росії по Удмуртській Республіці, ОСОБА_5 за радянських часів зазнала репресій як особа німецької національності та була репатрійована з Ніччини та направлена до Глазовського району АРСР, в подальшому переведена до Вавожського району Удмуртської АРСР (а.с. 33).

Згідно актового запису про народження ОСОБА_2 № 2792 від 07.06.1940 р. в розділі «відомості про батьків», в графі батько зазначено - ОСОБА_4, в графі національність - «німець», в графі мати - ОСОБА_5, в графі національність - «росіянка».

Отже, батько ОСОБА_1 належить до німецької національності, що підтверджується наявними у справі доказами.

Відтак позивач має право ідентифікувати свою національність і в тому числі в актовому записі про народження ОСОБА_1 № 64 від 22.06.1978р., враховуючи, що його дід та батько за національністю німці, що підтверджено доказами.

Суд звертає увагу, що в межах цієї справи суд не встановлює факту належності позивача до певної національності, а підтверджує наявність у позивача підстав для реалізації права вільного вибору національності одного з батьків, що потребує внесення змін до актового запису № 64 від 22.06.1978р. щодо національності батька позивача - ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 р.№2494-XII до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Статтею 1 Закону України «Про національні меншини в Україні» передбачено, що Україна гарантує громадянам республіки незалежно від їх національного походження рівні політичні, соціальні, економічні та культурні права і свободи, підтримує розвиток національної самосвідомості й самовиявлення. Усі громадяни України користуються захистом держави на рівних підставах. При забезпеченні прав осіб, які належать до національних меншин, держава виходить з того, що вони невід'ємною частиною загальновизнаних прав людини.

Разом з тим, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

За приписами ч.2 ст.300 ЦК України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Як передбачає ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію

та практику Суду як джерело права.

Порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст.3 КАС України).

Згідно ст. 3 Рамкової Конвенції про захист національних меншин від 01.02.1995р., ратифікованої Законом України № 703/97-ВР від 09.12.1997 р., кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі.

За змістом п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану» №12 від 07.07.1995р., в тому числі внесення змін про національність, заяви з цього приводу підлягають розгляду в судовому порядку. Питання щодо національності батьків суд вирішує на підставі письмових та інших доказів. Тобто, посилання відповідача на те, що зміна до актового запису про народження щодо національності чинним законодавством не передбачена, є необгрунтованою.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997р., кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Також, слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 16.05.2013р. у справі «Гарнага проти України» (№20390/07) наголошено на необхідності дотримання державою справедливого балансу, який потрібно встановити між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому.

Тобто, при обмеженні права позивача приймати рішення щодо визначення власної національної приналежності, державним органом не було надано жодного обґрунтування, що є недопустимим.

При цьому, зміни до актового запису про народження позивача в частині національності батька жодним чином не впливають ані на інтереси держави, ані на інтереси суспільства в цілому.

З урахуванням в встановлених судом обставин, враховуючи, що ОСОБА_1 бажає у відповідному актовому записі, який містять графу «національність» зазначення національності його батька «німець», суд дійшов висновку про відсутність підстав для відмови та законодавчих обмежень для таких змін у відповідному актовому записі.

Враховуючи зазначене, Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.03.2018р. є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з п.2.16.7 п.2.16 розділу ІІ Правил №96/5, на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду.

Пунктом 2.18 розділу ІІ Правил №96/5 визначено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану, крім випадків, встановлених у пункті 2.28 цього розділу.

Оцінивши наявні докази у їх сукупності за правилами ст.86 КАС України, суд дійшов висновку, що для відновлення прав позивача необхідно зобов'язати Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 64 від 22.06.1978р., серії НОМЕР_3, складеного виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації, а саме змінити національність у графі батька з «українець» на «німець».

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв'язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 704,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (65122, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65101, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Інглезі, будинок 5; ) про визнання протиправним та скасування висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 22.03.2018р., зобов'язання внести зміни до актового запису про народження, - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 22.03.2018р.

Зобов'язати Київський районний у місті Одесі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 № 64 від 22.06.1978р., серії НОМЕР_3, складеного виконавчим комітетом Октябрьської селищної ради Ванинського району Хабаровського краю Російської Федерації, а саме змінити національність у графі батька з «українець» на «німець».

Стягнути з Київського районного у місті Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (65101, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Інглезі, будинок 5; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (65122, АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.)

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 04.06.2018 р .

Суддя: Г.П. Самойлюк

.