Справа № 755/772/18
Суддя: Катющенко В. П.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №:755/772/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" травня 2018 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Сіренко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старшого лейтенанта поліції Хуторного Андрія Вікторовича, Управління патрульної поліції у місті Києві Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з адміністративним позовом, в якому просить суд: визнати постанову серії АР № 407590 від 02 січня 2017 року про застосування до нього адміністративного стягнення у розмірі 425 гривень визнати незаконною та скасувати; провадження по адміністративній справі - закрити, відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП в зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що постановою серії АР № 407590 інспектора УПП м. Києва рота 7, бат. 4, полк 4 ст. лейтенантом Хуторним А.В. від 02 січня 2018 року на нього накладено адміністративне стягнення по ст. 122 ч. 2 КУпАП в розмірі 425 гривень. Відповідно до вищезазначеної постанови, він, начебто, 02 січня 2018 року, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» з державним номерним знаком НОМЕР_1, здійснив рух на заборонений червоний сигнал світлофору, чим ніби порушив п. 8.7.3. Е Правила дорожнього руху. Проте, така постанова не відповідає вимогам закону. Він 02 січня 2018 року рухався по вул. Мельникова у напрямку Центру, дотримуючись всіх правил дорожнього руху. Однак, його зупинила машина патрульної поліції. Працівники поліції (їх було двоє: ст. л-нт Хуторний А.В. і л-т Осадчий О.О.) попросили пред'явити документи на автомобіль, посвідчення водія і страховий поліс і повідомили його, що він нібито порушив правила дорожнього руху (здійснив рух на червоне світло). На прохання працівників поліції він надав всі документи і дуже здивувався, що не зрозумів де і що саме він порушив і попросив будь-які докази його порушення чи відео-, -чи фото, -чи будь-що (він за власною ініціативою надав письмове пояснення даної ситуації, в якому вимагав надати докази інспектором УПП, однак ця вимога була проігнорована). Усні пояснення даної ситуації чотирма свідками (пасажири його автомобіля) також не ли прийняті до уваги. Не пояснюючи його прав, без будь-яких доказів інспектор УПП з його документами повернувся до машини патрульної поліції, щось писав і повернувся вже з виписаною постановою. Всіх наданих йому законом прав він був позбавлений, що є порушенням як процесу при розгляді справи про адміністративне правопорушення, так і його конституційних прав (стаття 59, 63 Конституції України - право на правову допомогу і обмежили його можливості для їх захисту).

Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Відповідач Інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старший лейтенант поліції Хуторний А.В. в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини неявки не повідомив.

Уповноважений представник відповідача Управління патрульної поліції у місті Києві Національної поліції України Департаменту патрульної поліції в судове засідання не з'явився, представник відповідача Корецька Т.О. подала до суду заяву відзив на позовну заяву, в якій просила у позові відмовити в повному обсязі, з підстав викладених у відзиві, додатково надала суду відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора.

Відповідно до ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 січня 2018 року відповідачем Інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старшим лейтенантом поліції Хуторним А.В. відносно позивача було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 407590, згідно якої на ОСОБА_1 було накладено штраф у розмірі 425 гривень за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту наданої постанови вбачається, що 02 січня 2018 року ОСОБА_1, керуючи автомобілем «Hyundai Accent» з державним номерним знаком НОМЕР_1 по вул. Мельникова, буд. 63 в м. Києві здійснив рух на забороняючий червоний сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3. Е Правил дорожнього руху.

Зазначена постанова судом перевірялась на предмет дотримання суб'єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме, чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Згідно положень статті 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

За вимог п. 8.7.3. Е Правил дорожнього руху, сигнали світлофора мають такі значення: червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух.

Як вбачається з відеозапису з нагрудної камери Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старший лейтенант поліції Хуторного А.В., відеозапис з останньої датується 02 січня 2018 року по вул. Мельникова, буд. 63 в м. Києві в період складання постанови відносно позивача. При цьому, зі змісту даного запису не вбачається факту проїзду автомобіля «Hyundai Accent» з державним номерним знаком НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1 саме на червоний сигнал світлофора. Натомість, позивачем на даному відео зазначено, що можливо ним було здійснено проїзд на жовтий сигнал світлофора, в той час як оскаржувана постанова містить чітке формулювання проїзду позивача саме на червоний сигнал світлофора.

У відповідності до п.п.4.1, 4.2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010 адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.Конституція України має найвищу юридичну силу, закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Згідно з частиною другою статті 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена частиною другою статті 33 Кодексу, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Кодексом закріплено низку гарантій забезпечення прав суб'єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. В сукупності з наведеними конституційними нормами ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб. За змістом статті 9 Кодексу саме винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність суб'єкта адміністративної відповідальності є однією з ознак адміністративного правопорушення (проступку).

Таким чином, відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність його дій під час винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановленому законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами адміністративного впливу проводяться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону.

Як роз`яснено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Дана вимога також порушена відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем, суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність її дій під час винесення постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та не надано доказів на яких ґрунтується висновок (постанова) про вчинення особою - ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.

Зважаючи на вищевикладене, постанова серії АР № 407590 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02 січня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 Кодексу Адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, оцінивши наявні у справі докази в розрізі пред'явлених позовних вимог в розрізі даного спору, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старшого лейтенанта поліції Хуторного Андрія Вікторовича, Управління патрульної поліції у місті Києві Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 251, 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306,п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ст. ст. 5, 19, 20, 72, 77, 90, 241, 242, 243, 244, 246, 286 КАС України, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до Інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старшого лейтенанта поліції Хуторного Андрія Вікторовича, Управління патрульної поліції у місті Києві Національної поліції України Департаменту патрульної поліції про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі - задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 407590 від 02 січня 2018 року винесену інспектором Управління патрульної поліції у м. Києві роти 7 батальйону 4 полку 1 старшого лейтенанта поліції Хуторним Андрієм Вікторовичем про притягнення до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП ОСОБА_1 - скасувати.

Провадження у справі про адміністративні правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в 425 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Рішення набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу Адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: