Справа № 2-а-8282/11
Суддя: Щаслива О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 2-а-8282/11
пр. № 6-а/336/24/2018
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді Щасливої О.В., розглянувши подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку виконання судового рішення,

ВСТАНОВИВ:

03 травня 2018 року до суду надійшло подання державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зміну способу і порядку подальшого виконання виконавчого документу № 0827/2-а-8282/2011 від 02.08.2011 року, виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про зобовязання Управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя здійснити призначення, нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як «дитині війни»у розмірі 30 відсотків від мінімальної пенсії згідно ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», з урахуванням вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», та різниці, яка була виплачена, за період з 22.12.2010 року та в подальшому до внесення законодавчих змін чи зміни соціального статусу особи як «дитини війни».

В поданні зазначив, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Запорізькій області від 28.03.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу, боржнику надано строк для добровільного виконання рішення протягом 10 робочих днів.

Листом від 10.04.2018 року боржник повідомив про добровільне виконання рішення суду в частині призначення та нарахування стягувачу пенсії у сумі 1246 грн. 09 коп. Що стосується виплати цієї суми, її обовязок відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та «Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 440 від 03.09.2014 року, покладається на Казначейство в межах бюджетних асигнувань, визначених законодавством про державний бюджет України на відповідний рік.

У звязку з тим, що резолютивна частина вказаного виконавчого листа містить необхідність виконати дії зобовязального характеру, без зазначення конкретної суми до стягнення з боржника на користь стягувача, разом з тим Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду, державний виконавець просить змінити спосіб і порядок подальшого виконання виконавчого документу № 0827/2-а-8282/2011 від 02.08.2011 року з зобовязання боржника виконати певні дії на стягнення з нього на користь стягувача нарахованої суми пенсії.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявилися, що в силу ч.2 ст. 378 КАС України не є перешкодою для вирішення подання. ОСОБА_1 надала письмове звернення, які містять прохання про вирішення подання у її відсутність.

Письмові заперечення управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Запоріжжя містить посилання на те, що управлінням добровільно нарахована належна стягувачеві сума, але виплатити вказану суму вони в теперішній час не мають можливості через відсутність фінансування державою даної статі витрат, і оскільки ця обставина існує тимчасово, вони не позбавлені можливості виплати цієї суми за умови надходження коштів. Крім того, вважає, що одноразове стягнення належної стягувачеві суми не є зміною способу виконання рішення, а є застосуванням іншого способу захисту права, тому задоволення подання суперечило б вимогам КАС України. Просить в задоволенні подання відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, доводи подання, суд доходить висновку, що подання не підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Згідно частин 1, 3 статті 378 КАС України, за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, стягувач чи виконавець можуть звернутися до суду першої інстанції, із заявою про зміну чи встановлення способу або порядку виконання судового рішення. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Підставою звернення з вказаним поданням зазначено зміни в законодавстві, а саме: набрання чинності з 1 січня 2013 року Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05.06.2012 року № 4901-6, відповідно до ст.1 ч.1, ст. 2 ч.1 якого встановлюються гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених ЗУ «Про виконавче провадження», та особливості їх виконання.

Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким зокрема є державний орган, державні підприємства, установа, організація .

Статтею 3 частиною 1 цього Закону встановлено, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Згідно ч.1 ст. 7 ЗУ «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішень суду про зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» з урахуванням особливостей, встановлених цим законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону № 4901 у разі якщо рішення суду, зазначені в частині першій цієї статті, не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, державний виконавець зобов'язаний звернутися до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя задоволені позовні вимоги шляхом зобовязання боржника здійснити призначення, нарахування та виплату підвищення до пенсії.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України суд може прийняти рішення про зобовязання відповідача вчинити певні дії, виходячи з чого суд доходить до висновку про те, що покладені судом на боржника зобовязання є обраним судом способом захисту порушених прав стягувача в межах його позовних вимог, які були задоволені судом.

За таких обставин обраний судом спосіб захисту порушених прав не може розцінюватися як спосіб виконання рішення, а вимоги, викладенні в заяві, є по своєї суті, вимогами про зміну способу захисту порушеного права, встановленого судовим рішенням, тобто зміну судового рішення по суті, що не входить в межі повноважень суду, який ухвалював рішення, та не є предметом регулювання статті 378 КАС України.

За рішенням суду сума для виплати позивачу нарахована і не є спірною.

З пояснень боржника вбачається, що виконання судового рішення в частині виплати нарахованої суми, неможливе лише на теперішній час через відсутність коштів, але виплата буде здійснена за наявності відповідного фінансування з Державного бюджету України, тобто виконання судового рішення фактично можливе, хоча й за певних умов, тому відсутні підстави для зміни способу виконання рішення суду.

Крім наведених міркувань, суд виходить з того, що зміни в діючому законодавстві, яке регулює натепер порядок виконання рішень суду зі спірних правовідносини, не є обставинами, що ускладнюють виконання рішення суду, а тому суд дійшов до висновку про відсутність достатніх правових підстав для задоволення заяви і зміни способу виконання судового рішення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 245, 378, 243, 248, 255, 293-295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива