Справа № 812/188/16
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2018 року

м. Київ

справа №812/188/16

адміністративне провадження №К/9901/11542/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року (суддя: Ковальова Т.І.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року (судді: Міронова Г.М., Ляшенко Д.В., Казначеєв Е.Г.) у справі № 812/188/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років,

УСТАНОВИВ:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області (далі - ТУ ДСА в Луганській області), де третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, - Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області, про зобов'язання ТУ ДСА в Луганській області нарахувати та виплатити йому як судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області щомісячну доплату за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу за лютий 2016 року. Також просив допустити негайне виконання рішення суду у межах суми стягнення за один місяць.

В обґрунтування позову посилався на те, що він, перебуваючи з 20 лютого 2015 року у статусі судді, який не здійснює правосуддя, не отримував допомогу за вислугу років у розмірі 30 % від посадового окладу за лютий 2016 року, попередньо призначеної йому за наказом в.о. Голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області

№ 9/К від 2 квітня 2013 року.

Постановою Луганського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Касаційна скарга обґрунтована доводами, аналогічними викладеним у позовній заяві. Також позивач вказував на неправомірне застосування до спірних правовідносин приписів положень Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015року № 192-VIII (далі - Закон № 192-VIII).

Відзиву на касаційну скаргу не надходило.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Судами встановлено, що Указом Президента України № 200/2010 від 20 лютого 2010 року «Про призначення суддів» ОСОБА_1 призначено на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області строком на п'ять років.

Наказом голови Сєвєродонецького міського суду Луганської області № 9/К від 2 квітня 2013 року судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області ОСОБА_1., у зв'язку з наявністю стажу роботи більше 10 років з 2 квітня 2013 року встановлено щомісячну доплату у розмірі 30 % від посадового окладу за вислугу років.

Проте, згідно з розрахунковим листом за лютий 2016 року ОСОБА_1 зазначена доплата у розмірі 30 % від посадового окладу не нарахована.

Вважаючи такі дії неправомірними позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшли висновку про правомірність дій відповідача у невиплаті ОСОБА_1 доплати до посадового окладу у розмірі 30 % через закінчення п'ятирічного строку призначення його на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області, посилаючись на Закон № 192-VIII, яким встановлено обмеження у таких надбавках для суддів, які не здійснюють правосуддя.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із такими висновками, на підставі наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, строк повноважень судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області Посохова І.С. закінчився 20 лютого 2015 року.

Вища кваліфікаційна комісія суддів України рішенням від 13 березня 2015 року № 269/бо-15 рекомендувала ОСОБА_1 для обрання на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області безстроково та внесла відповідне подання до Верховної Ради України.

Станом на час розгляду справи у судах попередніх інстанцій питання щодо обрання позивача на посаду судді Сєвєродонецького міського суду Луганської області безстроково не розглянуто. У даному випадку відсутній спір щодо призначення ОСОБА_1 на посаду судді, або обрання на посаду судді безстроково.

Як зазначено вище, предметом позову є правомірність дій відповідача у невиплаті судді доплати до посадового окладу за лютий 2016 року, у зв'язку з набранням чинності Закону № 192-VIII яким встановлено обмеження у таких надбавках для суддів, які не здійснюють правосуддя.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховною Радою України 12 лютого 2015 року прийнято Закон № 192-VIII, який набрав чинності 28 березня 2015 року.

Нормами пункту 10 статті 133 Закон № 192-VII встановлено, що суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу.

Тобто, цим законом обмежено суддів, які не здійснюють правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), на отримання доплат до посадового окладу, який ТУ ДСАУ в Луганській області виконує з дня набрання ним чинності.

При цьому, Прикінцеві та перехідні положення Закону № 192-VII не містять норм стосовно збереження за суддями, які були призначені чи обрані на посаду судді до набрання чинності цим законом, та не здійснюють правосуддя, права на отримання щомісячної доплати за вислугу років відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Тому, посилання позивача на неправомірне застосування до спірних правовідносин приписів положень Закону № 192-VII є помилковим.

Посилання позивача у доповненні до касаційної скарги на рішення Європейського суду з прав людини, а саме у справі «Кечко проти України» є необгрунтованим, оскільки наразі відсутня необхідність застосування цієї практики Європейського суду з прав людини у даній справі, оскільки у справі «Кечко проти України» йдеться про реалізацією особою права, яке пов'язано з отриманням бюджетних коштів, що базується на спеціальних та чинних, на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, що не може бути поставлене у залежність від бюджетних асигнувань, тобто посилання органами державної влади на відсутність коштів, як на причину невиконання своїх зобов'язань.

Тоді як у даній справі предметом, як зазначено вище, є обмеження у виплаті судді доплати до посадового окладу, у зв'язку зі змінами у законодавстві.

Наведене спростовує доводи касаційної скарги та доповнення до неї.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи, повно дослідили докази по справі та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи викладені в касаційній скарзі не спростовують висновків суду першої та апеляційної інстанції, тому підстави для скасування або зміни рішень відсутні.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 30 березня 2016 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2016 року у справі № 812/188/16 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації в Луганській області, третя особа: Головне управління Державної казначейської служби України у Луганській області про зобов'язання нарахувати та виплатити щомісячну доплату за вислугу років залишити без змін, а касаційну скаргу, - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: О.В. Білоус

Т.Г. Стрелець