Справа № 607/7836/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2018 року

Київ

справа №607/7836/16-а

адміністративне провадження №К/9901/32428/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Мороз Л. Л., Коваленко Н. В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні адміністративну справу № 607/7836/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року (у складі суддів Сеника Р. П., Хобор Р. Б., Попка Я. С.), встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У липні 2016 року ОСОБА_2. звернувся до суду з адміністративним позовом до Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови провести перерахунок пенсії, виходячи з 90% розміру за відповідною посадою, з якою позивач вийшов на пенсію у зв'язку з підвищенням заробітної плати прокурорсько-слідчим працівникам органів прокуратури;

- зобов'язати відповідача з 01 грудня 2015 року здійснити перерахунок пенсії з розрахунку 90 % від заробітної плати, зазначеної у довідці прокуратури Тернопільської області за № 26 від 11 березня 2016 року без обмеження граничного розміру пенсії.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначав, що відповідач незаконно та безпідставно відмовився перераховувати пенсію на підставі п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року за № 213.

3. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року позов задоволено частково:

- визнано неправомірними дії Тернопільського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови позивачу у проведенні перерахунку пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, в редакції закону від 12 липня 2001 року на підставі довідки прокуратури Тернопільської області про заробітну плату № 26 від 11 березня 2016 року у розмірі 90% від місячного заробітку;

- зобов'язано Тернопільське об'єднане Управління Пенсійного фонду України Тернопільської області провести перерахунок пенсії позивачу за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року, в редакції закону від 12 липня 2001 року, відповідно до довідки прокуратури Тернопільської області про заробітну плату №26 від 11 березня 2016 року з розрахунку 90% від місячного заробітку, починаючи з 20 січня 2016 року;

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у задоволені апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовлено, апеляційну скаргу Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області задоволено. Постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 грудня 2016 року скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволені позову відмовлено.

5. Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач, у липні 2017 року звернувся з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. Просив постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року скасувати та залишити в силі судове рішення суду першої інстанції.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 02 березня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 607/7836/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Скаржником у касаційній скарзі заявлено клопотання про проведення розгляду справи за його участю, разом з тим, згідно вимог ст. 340, 343 КАС України, Суд дійшов висновку про можливість попереднього розгляду даної справи 31 травня 2018 року за наявними у справі матеріалами, про що постановлено ухвалу від 29 травня 2018 року.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач працював на посаді старшого прокурора відділу прокуратури Тернопільської області і в 2003 році йому призначено пенсію за вислугою років у розмірі 90% від суми його заробітної плати.

11. Згідно довідки №26 виданої 11 березня 2016 року прокуратурою Тернопільської області, позивач працював в прокуратурі Тернопільської області на посаді старшого прокурора відділу. Заробітна плата станом на 01 грудня 2015 року складається: основний оклад - 1970 грн; класний чин - 130 грн; вислуга років - 840 грн; щомісячна премія на яку нараховуються страхові внески - 7422 грн 91 коп. Доплати, які передбачені чинним законодавством: надбавка за виконання особливо важливої роботи - 1764 грн; матеріальна допомога на оздоровлення - 392 грн; матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових потреб - 392 грн.

12. 14 липня 2016 року позивач звернувся до відповідача з письмовою заявою про перерахунок його пенсії в розмірі 90% від суми місячної заробітної плати на підставі довідки прокуратури Тернопільської області № 26 від 11 березня 2016 року, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (зі змінами, внесеними згідно Закону України від 05 жовтня 1995 року № 358/95-ВР, у редакції Закону України №3108-IV від 17 листопада 2005 року, що діяла станом на березень 2003 року) з 01 грудня 2015 року без обмеження граничного розміру пенсії.

13. Листом № 291/3-11 від 19 липня 2016 року Тернопільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області відмовило позивачу в перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» №213-УІІІ від 02 березня 2016 року у разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до Законів України «Про державну службу», «Про Прокуратуру», «Про судоустрій і статус суддів», «Про статус народного депутата України», «Про Кабінет Національний банк України», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про дипломатичну службу», Податкового та Митного кодексів України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України. У зв'язку із цим, з 01 червня 2015 року пенсії в порядку та на умовах, визначених вищезазначеними законами, не призначаються, раніше призначені пенсії не перераховуються.

14. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, дійшов висновку, що зміни в пенсійному законодавстві щодо обмеження граничного розміру пенсійної виплати введені значно пізніше ніж призначено пенсію позивачу, отже дані обмеження не можуть застосовуватись до позивача. При перерахунку пенсії працівникам прокуратури має застосовуватися норма, що визначає розмір пенсії у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, а не в розмірі, як зазначає відповідач.

16. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог виходив із того, що на час звернення позивача до відповідача із заявою про перерахунок пенсії ч. 13 та 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ втратили чинність, а на виконання вимог ч. 20 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII) Кабінетом Міністрів України відповідний нормативно-правовий акт прийнято не було. Отже, з 15 грудня 2015 року діючим законодавством України не визначено суб'єктивного права, як і не передбачено підстав, порядку реалізації, обов'язку органів Пенсійного фонду України щодо перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

17. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками суду апеляційної інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судом апеляційної інстанцій у зазначеному судовому рішенні неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення у справі.

18. Також скаржник зазначає, що:

- позовні вимоги стосовно порядку і умов перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років, зокрема з розрахунку 90% від суми місячного заробітку на прокурорсько-слідчих посадах перед звільненням, без обмежень максимального (граничного) розміру пенсії з виплатою різниці в розмірі пенсії за минулий час з 01 грудня 2015 року (не більше 12 місяців), повністю охоплюється положеннями ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру», які були чинними на час призначення;

- перерахунок пенсії передбачено і новим Законом України «Про прокуратуру» № 1697, введеним в дію 01 січня 2015 року, зокрема частинами 4 та 13 ст. 86, і відсутність з 01 січня 2015 року порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури, який мав розробити і прийняти Кабінет Міністрів України, не може бути підставою для позбавлення позивача права на перерахунок пенсії, оскільки у своїй відмові у перерахунку пенсії, в порушення вимог ст. 22 та ч. 1 ст. 58 Конституції України відповідач послався на нові положення стосовно до правовідносин, які виникли у листопаді 2001 року при призначенні позивачу довічно пенсії а вислугу років, тобто задовго до набрання чинності.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

19. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, виходить з наступного.

20. Суд звертає увагу, що предметом спору у даній справі є оцінка правомірності дій відповідача щодо відмови позивачу у перерахунку пенсії, призначеної йому згідно Закону № 1789-ХІІ.

21. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

22. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

23. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

24. Умови пенсійного забезпечення відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників до 15 липня 2015 року визначалися Законом № 1789-ХІІ. Зокрема, ст. 50-1 цього Закону, за якою позивачу призначено пенсію, визначено, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком (ч. 13 цієї статті).

25. Частина 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ у редакції, чинній до 15 липня 2015 року, передбачала, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв'язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.

26. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, ч. 18 ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ викладено у такій редакції: «Умови на порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України».

27. Відтак, повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури після 01 січня 2015 року законодавець делегував Кабінету Міністрів України.

28. Уряд відповідний нормативно-правовий акт не прийняв і не визначив умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури.

29. 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII), відповідно до пп. 1 п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» якого визнано таким, що втратив чинність Закон 1789-ХІІ (крім п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 46-2, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч. 3, 4, 6 та 11 ст. 50-1, ч. 3 ст. 51-2, ст. 53 щодо класних чинів).

30. Отже, на час прийняття постанови Кабінетом Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013, з прийняттям якої позивач пов'язує виникнення у нього права на перерахунок пенсії, а також на час його звернення до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії положення ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, що регулювали порядок перерахунку пенсій, втратили чинність.

31. Постанова Кабінету Міністрів України № 1013, якою підвищено розміри заробітку працівникам прокуратури та яка відповідно до її п. 6 застосовується з 01 грудня 2015 року не містить положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

32. На час звернення позивача до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії Кабінетом Міністрів України умов та порядку перерахунку пенсій працівникам прокуратури визначено не було.

33. Враховуючи наведене, з 01 грудня 2015 року - початку застосування постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 1697-VII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням працівників прокуратури, пенсії, призначені за ст. 50-1 Закону № 1789-ХІІ, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих працівників прокуратури.

34. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у справах цієї категорії, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року (справа № 711/6019/16-а) та від 02 березня 2018 року (справи № 264/1617/17, № 761/21804/17), від 14 березня 2018 року у справі № 713/793/16 (К/9901/12389/18), від 15 березня 2018 року у справі № 372/2316/17 (К/9901/2953/17) та від 11 квітня 2018 року у справі № 766/13021/16-а (К/9901/22165/18).

35. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

36. Відтак, оскільки відповідач є територіальним органом виконавчої влади, який в своїй діяльності керується Конституцією України, законами України, указами Президента, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, які прийняті відповідно до Конституції та законів України, іншими нормативно-правовими актами, він не мав підстав здійснювати перерахунок пенсії позивачеві на умовах та в порядку, закріплених нормою, що втратила чинність.

37. З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про відсутність у відповідача законних підстав для здійснення позивачу перерахунку пенсії, відповідно до ст. 50-1 Закону України від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ «Про прокуратуру», оскільки положення цієї статті втратили чинність.

38. Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

39. Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

40. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

41. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 341, 343, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 червня 2017 року у справі № 607/7836/16-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Л. Л. Мороз

Суддя Н. В. Коваленко