Справа № 815/757/18
Суддя: Бутенко А. В.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/757/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

судді - Бутенка А.В.,

за участю секретаря - Філімоненка А.О.,

за участю сторін:

представник позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представник відповідача - ОСОБА_2 (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроюна» (66432, Одеська обл., Ананьївський район, с. Шимкове, вул. Калініна, 24) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про скасування податкових повідомлень-рішень №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, в частині № НОМЕР_5 від 02.02.2018 року,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Агроюна» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому позивач просить скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області №№ НОМЕР_1, НОМЕР_2, НОМЕР_3, НОМЕР_4, в частині № НОМЕР_5 від 02.02.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що за результатами документальної планової виїзної перевірки з питань дотримання податкового законодавства, валютного законодавства, единого внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 25.09.2014 року по 30.09.2017 року, відповідачем складено акт, в якому зроблені висновки про нікчемність договорів оренди транспортних засобів, однак 16.02.2018 року до вказаних договорів було внесено зміни шляхом підписання 6-ти договорів в новій редакції, в яких було продовжено строк дії договору, а також встановлено порядок сплати суми оренди за користування транспортними засобами. Кожен з договорів був посвідчений підписом нотаріусом, дія догорів поширюється на правовідносини, які виникли починаючи з дат фактичного початку правовідносин, тому, відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України, договори мали правові наслідки для сторін, які належним чином виконують обов'язки відповідно до умов договорів, виконували податкові зобовязання, а транспортні засоби використовуються у господарській діяльності. Також, ТОВ «Агроюна» не погоджується з податковим повідомленням-рішенням в частині донарахувань на суму 72 614,78 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій 18 153,7 грн. по договору оренди земельної ділянки №13 від 26.11.2014 року, оскільки в договорі було зроблено арифметичну помилку, що не може бути підставою для донарахування податку та відповідно до пункту 8 наведеного договору, річна сума оренди складає 149 378,97 грн., яка i була сплачена у 2015 році, тому вважає висновки акту та прийняті податкові повідомлення-рішення безпідставними та таким, що суперечать чинному законодавству.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, наведених у письмовому відзиві на позов (а.с. 190 т.5).

В обґрунтування правомірності прийнятих рішень зазначено, що за результатами перевірки встановлено відсутність нотаріального посвідчення договорів найму транспортних засобів, тому такі договори відповідно до ст.220 Цивільного кодексу України є нікчемними, отже не тягнуть виникнення правових наслідків для сторін. Враховуючи зазначене, перевіркою встановлено, що позивач безпідставно списував паливно-мастильні матеріали та запасні частини, не нараховував податкові зобовязання з податку на додану вартість, не здійснив коригування податкового кредиту у податкових деклараціях, не сплатив акцизний податок, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір. Крім того, самостійно не обчислив суму орендної плати за землю по договорам оренди з Ананьївською районною державною адміністрацією Одеської області, тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, в звязку чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд встановив наступне.

У період з 20.12.2017 по 12.01.2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області була проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроюна», (далі - ТОВ «Агроюна», позивач)

За результатами перевірки складено акт від 19.01.2018 року № 104/15-32-14-12/39409123 «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Агроюна» () податкового законодавства за період з 25.09.2014 по 30.09.2017, валютного - за період 25.09.2014 по 30.09.2017, іншого законодавства за період з 25.09.2014 по 30.09.2017, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування - за період з 25.09.2014 по 30.09.2017» (а.с. 48-113).

Висновком акту перевірки було встановлено порушення ТОВ «Агроюна»:

ч. 2 ст. 799 Цивільного кодексу України, абз. г п. 198. 5 ст. 198, п.п. 209.15.1. ст. 209 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на суму 608 892 грн.;

п.п. 14.1.212 п. 14.1, пп. 212.1.15 п. 212.1ст. 212 ПК України, ТОВ «Агроюна» не зарееструвалась платником акцизного податку;

п. 285.1 ст. 285, п. 286.2, п. 286.4 ст. 286. п. 288.1. п. 288.2. п. 288.3 ПК України, самостійно не обчислило суму орендної плати за землю, яка підлягає сплаті всього у cyмi 98145,39 грн.;

п. 46.1 ст. 46. пп. 49.18.3 п. 49.18 ст. 49. п. 286.2, п. 286.4 ст. 286 ПК України, ТОВ «Агроюна» не подало до податкового органу податкові декларації з плати за землю, за що передбачено застосування штрафних санкцій згідно з п. 120.1 ст. 120 ПК України;

п. 47.1.4 ст. 47 розд. II та п. 176.2 ПК Укра'ши, ТОВ «Агроюна» порушено порядок заповнення податкового розрахунку сум доходу нарахованого, (сплаченого) на користь платників податків, i сум утриманого з них податку (форма № 1 ДФ), у період з 25.09.2014 по 30.09.2017:

п. 1 ст. 215, п. 1 ст. 216. п. 1 ст. 220, ст. 799 ЦК України та п. 14.1.13, п.п. 14.1.36., п.п. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14, п.п. 162.1.3 п. 162.1. ст. 162 тощо, ТОВ «Агроюна» занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних ociб всього у сумі 645 053,29 грн.;

п. 1 ст. 215, п. 1 ст. 216, п. 1 ст. 220, ст. 799 ЦК Украши, ТОВ «Агроюна» занижено податкове зобов'язання з військового збору всього у сумі 45666,66 грн.

На підставі акту перевірки № 104/15-32-14-12/39409123 від 19.01.2018 року прийняті оскаржені податкові повідомлення-рішення.

Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями звернувся з позовом до суду.

Щодо суті виявлених порушень судом встановлені наступні обставини.

Так, в ході перевірки встановлено, що договори оренди транспортних засобів, укладені між ТОВ «Агроюна» та фізичною особою ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, в порушення частини 2 статті 799 Цивіьного кодексу України, не завірені нотаріально. Сторонами не дотримано вимог щодо нотаріального посвідчення договору, а тому він є нікчемним в силу припису ч.1 статт1 220 Цивільного кодексу Украни. Відповідачем зроблені висновки, що договори оренди транспортних засобів, укладені між ТОВ «Агроюна» та фізичною особою ОСОБА_3 не мають правових наслідків.

Водночас, до перевірки були надані відомості списания ТМЦ, звіти про списания паливномастильних матеріалів, подорожні листи автотранспорта, дорожні листи тракториста, акти на списания запасних частин та паливномастильних матеріалів за 2015 рік, відповідно до яких на транспортні засоби було списано: - дизельне пальне у кількості 35489,17 л. на суму 475164,6 грн., в тому числі ПДВ 95032,92 грн., бензин А-92 у кількості 452,9 л. на суму 7327,23 грн., в тому числі ПДВ 1465,44 грн., запасні частини в асортименті, мастило та інші матеріали на загальну суму 57408,94 грн., в тому числі ПДВ 11481,65 грн.

У зв'язку з тим, що договори оренди транспортних засобів не тягнуть виникнення правових наслідків, відповідачем зроблено висновки, що ТОВ «Агроюна» у 2015 poці безпідставно списувало на вантажний сідловий тягач марки МАЗ 54331, вантажний сідловий тягач марки RENAULT модель MAGNUM АЕ 390, автомобіль марки САЗ 3507022, автомобіль марки ВАЗ 21213, трактор Т-151 К, трактор марки МТЗ-82, паливно-мастильні матеріали, запасні частини в асортименті, мастило, які не рахуються на балансі ТОВ «Агроюна» та не знаходяться в оренді, оскільки використані в операціях, що не є господарською діяльністю позивача. Виходячи з цього, товариство, в порушення п. 198.5 ст. 198, пп..209.15.1. п.209.15 ст.209 Податкового кодексу Украіни від 02.12.2010р. №2755-VI, iз змінами i доповненнями, не нараховувало податкові зобов'язання з податку на додану вартість на вартість списаних товарно-матеріальних цінностей, не здійснило коригування податкового кредиту по рядку 13/16.2 податкових декларацій.

Відповідач вважає, що взаємовідносини ОСОБА_4 та ТОВ «Агроюна» не оформлені відповідно до чинного законодавства, товариство самостійно придбавало паливно-мастильні матеріали по безготівковому розрахунку та безкоштовно передавало їx Орендодавцю, тому виникло додаткове благо у вигляді безоплатно отриманих товарів, робіт, послуг, в результаті чого у період з 01.05.2015 року по 30.09.2017 року занижено базу оподаткування для податку на доходи фізичних ociб на загальну суму 3689492,24 грн., що призвело до занижения податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних ociб у перюд з 01.05.2015 року по 30.09.2017 року на загальну суму 645053,29 грн.

У перевіряємому періоді ТОВ «Агроюна» виплачено дохід ОСОБА_3 у вигляді орендноі плати згідно договорів оренди у сумі 88000,00 грн., тому застосовані штрафні санкції.

Крім того, товариство не зареестровано платником акцизного податку, також ним занижено податкове зобов'язання з військового збору всього у сумі 45666,66 грн.

Представник відповідача пояснив, що податкові повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № НОМЕР_1 про нарахування сум податку на додану вартість, № НОМЕР_2 про нарахування сум акцизного податку на суму 2 257 757,12 грн., № НОМЕР_3 про нарахування сум з податку на доходи фізичних ociб, № НОМЕР_4 про нарахування сум військового збору, винесені за результатами виявлення наведених порушень. Позивач не оскаржував податкові повідомлення-рішення в адміністративному порядку, але звернувся до суду.

Також, в ході перевірки встановлено, що в порушення п.285.1 ст.285. п.286.2, п.286.4 ст. 286, п.288.1, п.288.2, п.288.3 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, iз змінами та доповненнями, самостійно не обчислило суму орендної плати за землю з земельних ділянок по наданим до перевірки договорам оренди та не подало до податкового органу податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державноі або комунальної власності) протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним, тобто до 20.12.2014 року, що призвело до заниження суми орендноі плати за землю, яка підлягає сплаті за 2014 рік всього у сумі 98145,39 грн.

Оцінюючи оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень, суд з урахуванням приписів ч. 2 ст. 2 КАС України дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що до перевірки було надано наступні договори оренди транспортного засобу:

- від 01.07.2016 року, орендодавець ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_6, згідно з умовами яких, орендодавець передає в строкове платне користування Орендарю з метою здійснення господарської діяльності транспортний засіб - вантажний сідловий тягач, piк випуску 1991, модель МАЗ 54331, номерний знак № НОМЕР_7, вартість вантажного сідлового тягача складае 10000,0 грн. Орендна плата за користування транспортним засобом становить 200 грн. за місяць;

- від 04.05.2016 року, між тими ж сторонами, згідно з яким передано в оренду з метою здійснення господарської діяльності транспортний засіб вантажний сідловий тягач марки RENAULT, рік випуску 2003р., модель MAGNUM АЕ 390, номерний знак № НОМЕР_8, орендна плата за користування становить 1250 грн. за місяць;

- від 01.07.2015 року, між тими ж сторонами, згідно з яким передано в оренду з метою здійснення господарської діяльності транспортний засіб автомобіль марки САЗ 3507022, номер кузова № ХТН 531400 К 122360, номерний знак № НОМЕР_9, вартість складае 3000,0 грн., орендна плата за користування становить 100 грн. за місяць.

- від 01.07.2015 року, між тими ж сторонами, згідно з яким передано в оренду з метою здійснення господарської діяльності транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 21213. року випуску 1998, номер кузова № ХТА 212130ЛМ1357871, вартість автомобіля складає 3000.0 грн., оренда плата за користування становить 100 грн. за місяць;

- від 01.04.2015 року, між тими ж сторонами, згідно з яким передано в оренду з метою здіснення господарської діяльності транспортний засіб - трактор Т-151 К року випуску 1987, вартість трактора Т-151 К складае 3000,0 грн., орендна плата за користування транспортним засобом становить 100 грн. за місяць;

- від 01.04.2015 року, між тими ж сторонами, згідно з яким передано в оренду з метою здіснення господарської діяльності транспортний засіб трактор марки МТЗ-82.1 року випуску 2000, вартість трактора складає 3000.0 грн., орендна плата за користування становить 100 грн. за місяць.

Строк дії Договорів автоматично продовжується на місячний строк в тому випадку, якщо Орендар не надішле Орендодавцю письмового повідомлення про свое бажання розірвати даний договір.

Зазначені договори на момент проведення перевірки не були посвідчені нотаріально, та не були в судовому порядку визнані дійсними, що не заперечується сторонами.

Статтею 209 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Відповідно до статті 799 Цивільного кодексу України, договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч.1 статт1 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним.

За таких обставин, слід дійти висновку, що недотримання сторонами передбаченої законом нотаріальної форми договору призводить до його нікчемності, тому позивач без наявності для того законних підстав формував склад валових витрат та податкового кредиту по господарських операціях, пов'язаних з орендою транспортних засобів.

Разом з тим, судом встановлено, що 16.02.2018 року, до договорів оренди транспортних засобів було внесено зміни шляхом підписання між позивачем та фізичною особою ОСОБА_3 договорів оренди транспортних засобів в новій редакції. Договорами оренди транспортних засобів в новій редакції було продовжено строк дії договорів, а також встановлено порядок сплати суми оренди за користування транспортними засобами.

Кожен з наведених договорів оренди транспортних засобів нотаріально посвідчений (а.с. 187-192).

Відповідно до статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права i виконати свої обовязки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Частиною 3 статті 631 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Відповідно до зазначеної норми, у пункті 2 розділу «Дія договору», сторонами договорів було встановлено, що дія умов договору, поширюється на правовідносини, які виникли починаючи з дати фактичного початку правовідносин.

Положения ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України дозволяють сторонам встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення, тобто, поширити дію його умов на фактичні правовідносини, що виникли до моменту ix юридичного оформления.

Також, законодавець не передбачає у таких випадках спеціальних майнових наслідків недійсності договору. Тому вони мають визначатися відповідно до положень ст. 216 Цивільного кодексу України.

Так, відповідно до статті 216 цього кодексу, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

З вказаної норми вбачається обовязок кожної зі сторін відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування іншій стороні правочину за наявності вимоги будь-якої заінтересованої особи, але таких обставин не існує.

Отже сторонами договорів не змінювалися правові наслідки недійсності нікчемного правочину, а встановлено дію в часі умов договору, що може мати місце за домовленістю сторін та не суперечить нормам ст.216 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України, однією з загальних засад цивільного законодавства, є, зокрема, свобода договору, тобто укладаючи договір оренди в новій редакції, сторони вільно та на свій розсуд приймали певні умови, узгодили ці умови i підписали договір без будь-яких зауважень, застережень або протоколу розбіжностей. Жодна із сторін договорів не ухилялась від виконання всіх істотних умов зазначених договорів.

Статтею 67 Господарського кодексу України від 16 січня 2003 року №436-ІУ із змінами та доповненнями встановлено, що відносини підприємства з іншими підприємствами, організаціями, громадянами в усіх сферах господарської діяльності здійснюються на основі договорів. Підприємства вільні у виборі предмета договору, визначенні зобов'язань, інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України.

При цьому судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб'єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією.

З матеріалів справи вбачається, що звітність до податкового органу подавалась позивачем своєчасно, що підтверджено відповідними податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб i сум утриманих з них податку (1-ДФ) з квитанціями про реєстрацію (а.с.193-221 т.1). З нарахованих сум орендної плати були утримані відповідні податки.

Позивачем були списані паливно-мастильні матеріали та запасні частини при використанні транспортних засобів, що пітверджується наданими до перевірки відомостями списания ТМЦ, звітами про списания паливно- мастильних матеріалів, подорожніми листами автотранспорта, дорожніми листами тракториста, актами списания запасних частин та паливно-мастильних матеріалів, які відображені в бухгалтерському обліку підприємства. Порушень порядку ведення обліку та звітності перевіркою не встановлено.

Таким чином, враховуючи право сторін договору встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення та фактичне поширення дії умов договорів оренди транспортних засобів на правовідносини, які виникли починаючи з дати фактичного початку правовідносин, на час розгляду справи відсутні правові підстави визнавати такі договори нікчемними та застосовувати правові наслідки недійсності нікчемного правочину.

Щодо порушення п.285.1 ст.285. п.286.2, п.286.4 ст. 286, п.288.1, п.288.2, п.288.3 ст.288 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI, яке полягало у тому, що позивачем не обчислено суму орендної плати за землю з земельних ділянок по наданим до перевірки договорам оренди, не подано до податкового органу податкові декларації з плати за землю до 20.12.2014 року, що призвело до заниження суми орендноі плати за землю, яка підлягає сплаті за 2014 рік всього у сумі 98145,39 грн., судом встановлено наступне.

В акті перевірки та податковому повідомленні-рішенні від 02.02.2018 року № НОМЕР_5 наведена сума, яка підлягає оплаті позивачем за не обчислення суми орендноі плати з Шимківською сільською радою на суму 87 137,73 грн. та застосовано штрафні санкції на суму 21784,43 грн.

ТОВ «Агроюна» не погоджується з податковим повідомленням-рішенням в частині донарахувань на суму 72 614,78 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій 18 153,7 грн. по договору оренди земельноі ділянки № 13 від 26.11.2014 року щодо земельної ділянки на території Шимківської сільськоі ради.

Згідно з ст. 286.2. Податкового кодексу України, платники плати за землю (крім фізичних ociб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річноі суми рівними частками за місяцями.

26.11.2014 року ТОВ «Агроюна» з Ананьївською районною державною адмінітрацією було укладено договір оренди земельноі ділянки № 13 від 26.11.2014 року шодо земельної ділянки сільськогосподарського призначення на території Шимківської сільськоі ради площею 217,4 га (а.с.156 т.5).

Відповідно до пункту 8 зазначеного договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі щомісячно у розмірі 74689,48 грн. Річна сума складає 149 378,97 грн.

Відповідач при донарахуванні орендної плати виходив с того, позивач мав сплачувати щомісячно 74689,48 грн., однак в договорі також зазначена річна сума, що становить 149 378,97 грн. Така сума також зазначена у розрахунку розміру орендної плати, який є додатком до договору (а.с.162 т.5), що не враховано при перевірці.

У відповіді Ананьївської районної державної адміністрації від 01.02.2018 року також зазначено, що орендна плата вноситься щомісячно в розмірі 12448,25 грн. (а.с.164 т.5), що спростовує висновки відповідача про обовязок позивача сплачувати щомісячно 74689,48 грн. та підтверджує наявну помилку у п.8 Договору № 13 від 26.11.2014 року.

Позивачем було обчислено розмір щомісячноі плати та сплачено орендну плату за землю у річній сумі, обумовленій у договорі оренди за 2015 рік, а також подано податкову декларацію з плати за землю за 2015 рік (а.с.170 т.5).

Таким чином, висновки про необчислення суми орендної плати за землю з земельних ділянок по наданим до перевірки договорам оренди, та неподання до податкового органу податкових декларацій з плати за землю в частині на суму 72 614,78 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій 18 153,7 грн. не відповідають фактичним обставинам.

Крім того, судом встановлено, що відповідачем не вірно застосовані положення ст. 127 Податкового кодексу України.

Відповідно до цієї норми, ненарахування, неутримання та/або несплата (неперерахування) податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь іншого платника податків, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Ті самі дії, вчинені повторно протягом 1095 днів тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Дії, передбачені абзацом першим цього пункту, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

При нарахуванні суми штрафних санкцій за податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_3 від 01.02.2018 року, відповідачем протиправно застосовано штрафні санкції в іншому розмірі, ніж встановлено кодексом, тобто як за порушення, вчинене втретє та більше разів, а саме застосовано штрафні санкції 478 886,21 грн., від суми податкового зобовязання 645 053,29 грн. Відповідно, за податковими повідомленнями-рішеннями № НОМЕР_10 від 01.02.2018 року застосовано штраф 33833,17 грн. від суми податкового зобовязання 45666,66 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, документально підтверджені, відповідають чинному законодавству, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Також, позивач просить стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу.

Відповідно до ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Позивачу надано правничу допомогу на підставі Договору про надання правової (правничої) допомоги № 03/01 від 03.01.2018 року. Відповідно до умов цього договору ТОВ «Агроюна» в рахунок витрат на правову (правничу) допомогу було сплачено грошову суму у розмірі 23 400,00 грн., що підтверджено уточненим звітом про надання правової (правничої) допомоги, уточненим розрахунком витрат на правову (правничу) допомогу та копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів № 6 від 22.05. №7 від 23.05 та №8 від 24.05.2018 року про сплату за надані послуги.

Судом визначено співмірність та розмір витрат на правову допомогу відповідно до статті 134 КАС України, з урахуванням фактично витраченого часу на надання правничої допомоги адвокатом за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою.

Клопотань відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, не надходило.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 6, 72-73, 77, 134, 139, 143, 241-246, 250-251 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроюна» (66432, Одеська обл., Ананьївський район, с. Шимкове, вул. Калініна, 24) до Головного управління ДФС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № НОМЕР_1 про нарахування сум податку на додану вартість на суму 608 892,00 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій на суму 152 223,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № НОМЕР_2 про нарахування сум акцизного податку на суму 2 257 757,12 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № НОМЕР_3 про нарахування сум з податку на доходи фізичних ociб за податковими зобов'язаннями на суму 645 053,29 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій на суму 478 886,21 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № НОМЕР_4 про нарахування сум військового збору за податковими зобовязаннями на суму 45 666,66 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій на суму 33 833,17 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 02.02.2018 року № НОМЕР_5 про занижения орендної плати з юридичних ociб в частині донарахувань за податковими зобов'язаннями на суму 72 614,78 грн. та на суму штрафних (фінансових) санкцій на суму 18 153,7 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроюна» () з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області, сплачений судовий збір у розмірі 64970 (шістдесят чотири тисячі девятсот сімдесят) гривень 09 копійок.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроюна» () з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС в Одеській області, суму витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 23400 (двадцять три тисячі чотириста) гривень.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду першої інстанції в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.06.2018 року.

Суддя Бутенко А.В.

.