Справа № 826/16914/17
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ
24 травня 2018 року № 826/16914/17

Окружний адміністративний суду міста Києва в складі:

головуючої судді - Шевченко Н.М.,

за участі секретаря судового засідання - Поліщук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа: Військова частина № НОМЕР_1 , про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії,

за участі учасників справи:
позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Гуденка Є.А.,

представника відповідача Жиріна С.О.,

представника третьої особи Вакарова В.В., Кушнірова О.В.

У С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної гвардії України (далі по тексту відповідач), третя особа: Військова частина № НОМЕР_1 (далі по тексту третя особа), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної гвардії України щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку зі зміною причин інвалідності настанням інвалідності другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- зобов`язати Головне управління Національної гвардії України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає про те, що йому було змінено причину інвалідності, однак не зважаючи на таку зміну відповідачем було протиправно відмовлено позивачу у призначенні і виплаті одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, а саме 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, з урахуванням уже раніше виплаченої йому одноразової допомоги у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, про що надав суду відзив на позов, вказавши, що приймаючи рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги за інвалідність другої групи, пов`язаної з виконанням обов`язків строкової військової служби, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року (з урахуванням раніше виплаченої суми), відповідач діяв виключно в межах своїх повноважень з урахуванням вимог чинного законодавства.

У судовому засіданні представник третьої особи підтримав доводи наведені відповідачем та просив суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Крім того, на адресу суду надійшли письмові пояснення до позову, в яких Військова частина НОМЕР_1 відзначила, що на момент зміни причини інвалідності у позивача, відбулися зміни в законодавстві, а саме у постанові Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», відповідно до яких дія норми, якою передбачено призначення і виплата одноразової грошової допомоги, на позивача не поширюється.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, а також представників відповідача та третьої особи, вивчивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів справи, відповідно до довідки Військової частини № НОМЕР_2 від 19.06.2015 №37 позивач в період з 09.05.2014 по 19.06.2014 брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції: сектор «М», м. Маріуполь Донецької обл.

Згідно з даними довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 13.07.2016 серії 12 ААА №203889, виданої Комунальним закладом «Черкаська обласна медико-соціальна експертиза Черкаської обласної ради» обласної МСЕК №2, позивачу при первинному огляді з 11.07.2016 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

На підставі рішення Головного управління Національної гвардії України ОСОБА_1 виплачено одноразову грошову допомогу у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму 130 500,00 грн.

У подальшому, постановою ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 23.12.2016 № 76 з приводу перегляду причинного зв`язку захворювань в постанові ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 27.11.2015 №18 колишнього військовослужбовця строкової служби в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_1 , 1990 р.н., останньому встановлено захворювання пов`язане з захистом Батьківщини.

Постанову про причинний зв`язок захворювань в постанові ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Черкаській області» від 27.11.2015 №18 відмінено.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 18.03.2017 серії 12 ААА №538784, виданої Комунальним закладом «Черкаська обласна медико-соціальна експертиза Черкаської обласної ради» обласної МСЕК №2, позивачу при повторному огляді з 13.03.2017 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини.

05.05.2017 позивач звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України із заявою, в якій просив здійснити йому перерахунок одноразової грошової допомоги у зв`язку з уточненням діагнозу та зміною причинного зв`язку захворювання (встановлено захворювання пов`язане з захистом Батьківщини).

У відповідь на вказану вище заяву, командир військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України підполковник ОСОБА_2 повідомив позивача, що комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення про виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Відповідно до вказаної постанови із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України №335 від 18.05.2017, які застосовуються з 01 січня 2017 року, а саме у підпункті 3 пункту 6 граничний розмір одноразової грошової допомоги складає 90-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом. Відповідно до п. 8 вказаної постанови, якщо рішенням МСЕК встановлено іншу причину інвалідності, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми. Таким чином, ОСОБА_1 виплачено 130 500,00 грн. та буде зроблено перерахунок відповідно до пп. 3 п. 6 Постанови у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року.

Не погодившись з такою відповіддю, позивач 21.11.2017 повторно звернувся до командира військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України із заявою в якій просив здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги та виплатити різницю 210-кратних прожиткових мінімумів (відповідно до даних заяви ОСОБА_1 від 21.11.2017).

Листом від 27.11.2017 №1/68-802 позивача повідомлено про те, що Головним управлінням Національної гвардії України його документи були опрацьовані та відповідно прийнято рішення щодо виплати коштів у сумі 13 500,00 грн.

Позивач, не погоджуючись з вказаним висновком відповідача, вважаючи його дії протиправними, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносин регулюються Законом України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (далі по тексту - Закон України №2011-XII) та постановою Кабінету Міністрів України №975 від 25 грудня 2013 року «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Закон України №2011-XII відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Закону №2011-XII дія цього Закону поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 163 Закону України №2011-XII у випадках, передбачених підпунктами 4-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, одноразова грошова допомога призначається і виплачується відповідним військовослужбовцям, військовозобов`язаним або резервістам.

У силу положень ч. 4 ст. 163 Закону України №2011-XII якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Частина 6 ст. 163 Закону України № 2011-XII передбачає, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до ч. 9 ст. 163 Закону України № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі по тексту - Порядок № 975).

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Згідно п. 8 Порядку № 975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Отже, право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю, що настала після звільнення з військової служби внаслідок травми, отриманої під час виконання обов`язків військової служби, починається саме з моменту настання підстав для отримання цієї допомоги, тобто, у даному випадку саме з моменту настання інвалідності.

Згідно з пп. 3 п. 6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Як уже зазначалося раніше, при первинному огляді позивачу з 11.07.2016 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби.

Відповідно до п. 13 Порядку № 975 комісією Головного управління Національної гвардії України прийнято рішення про призначення одноразової грошової допомоги за інвалідність другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням строкової військової служби, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату установлення інвалідності, у сумі 130 500,00 грн.

У подальшому, Військова частина №3061 Північного оперативно-територіального об`єднання Національної гвардії України виплатила позивачу вказані вище кошти.

Суд звертає увагу на те, що позивач погодився з таким розміром одноразової грошової допомоги, визначеної йому відповідачем та не оскаржував її до суду.

У подальшому, позивачу при повторному огляді з 13.03.2017 встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини, тобто, змінено причину виникнення інвалідності.

Суд зазначає, що 01.01.2017 надбав чинності Закон України від 06.12.2016 № 1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Так, згідно із вказаним вище Законом України, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.

Крім того, з урахуванням вказаних змін, постановою Кабінету Міністрів України від 18.05.2017 № 335 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», яка набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 01 січня 2017 року, було викладено пп. 3 п. 6 Порядку № 975 в такій редакції: «військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової служби, військовозобов`язаному чи резервісту під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження таких зборів, служби у військовому резерві, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності II групи».

Таким чином, суд уважає, що у липні 2017 року, після звернення позивача із заявою, комісія Головного управління Національної гвардії України, приймаючи рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги за інвалідність другої групи, пов`язаної з виконанням обов`язків строкової військової служби, у розмірі 90-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на 01 січня календарного року (з урахуванням раніше виплаченої суми), діяла в межах своїх повноважень з урахуванням вимог чинного законодавства.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Керуючись статтями 72-77, 241-246, 250, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної гвардії України, третя особа: Військова частина № НОМЕР_1 , про визнання протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко

Повний текст рішення складено 05.06.2018.