Справа № 817/995/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" травня 2018 р. м. Житомир Справа № 817/995/15

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Шведюк М.М.,

представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Жуковською Л.А. в м.Рівне), у справі за позовом ОСОБА_2 до Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -

ВСТАНОВИВ:

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.11.2017р. позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області від 06.03.2015 №23-0 "Про звільнення ОСОБА_2". Поновлено ОСОБА_2 на роботі в Державній податковій інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб з 10.03.2015р. Стягнуто з Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 236174,52грн. (двісті тридцять шість тисяч сто сімдесят чотири гривні 52коп.). Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_2 з 10.03.2015р. на роботі в Державній податковій інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на посаді головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів. Допущено негайне виконання постанови суду в частині стягнення на користь ОСОБА_2 з Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць у розмірі 3536,24грн. (три тисячі п'ятсот тридцять шість гривень 24коп.). Присуджено на користь позивача ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Державної податкової інспекції у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області судовий збір в розмірі 73,08грн.

Не погоджуючись з ухваленою постановою, Державна податкова інспекція у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області звернулась до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. В апеляційній скарзі відповідач зазначає про те, що контролюючим органом за результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав), набутого (набутих) ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини 1 ст.2 Закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_2

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - залишити без змін. Зазначає, що неповне декларування наявного у особи майна не може бути підставою для застосування Закону України "Про очищення влади" в частині звільнення особи з посади в разі, якщо це майно було набуте особою на законних підставах та за рахунок коштів, отриманих із законних джерел.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1997 року працювала на різних посадах в податкових органах, наказом ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області №5-0 від 29.12.2014 призначена на посаду головного державного інспектора у відділ адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.28-34).

Позивачем до ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області подано заяву про проведення щодо неї перевірки, що передбачена Законом України "Про очищення влади", а саме даних вказаних в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік (а.с.103-107).

За результати проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтвердних документів, ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області складений Висновок від 27.02.2015 №1433 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" (а.с.8-10). У Висновку вказано, що для надання відомостей про ОСОБА_2 ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області надсилалися запити до Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції, УМВС України в Рівненській області, Державної інспекції України з безпеки на морському та річковому транспорті, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, Державного агентства земельних ресурсів України, Державної авіаційної служби України.

За результатами наданої відповіді УДАІ УМВС України в Рівненській області встановлено, що станом на 28.01.2015 на ім'я ОСОБА_2 згідно з бази даних зареєстрований транспортний засіб марки SEAT MARBELLA, 1991 року випуску (відомості про даний транспортний засіб не відображено в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік).

За результатами розгляду запиту Головним управлінням Держземагентства у рівненській області надано інформацію станом на 29.12.2012 про зареєстровані на території Рівненської області земельні ділянки за ОСОБА_2:

1) земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,11 га (відомості про дану земельну ділянку відображено у декларації за 2013 рік);

2) земельна ділянка призначена для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд площею 0,0046 га (відомості про дану земельну ділянку не відображено у декларації за 2013 рік).

За результатами проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтвердних документів встановлено, що ОСОБА_2 декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік вказано недостовірні відомості щодо наявності майна (майнових прав) набутого (набутих) ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у п.п.1-10 ч.1 ст.2 закону України "Про очищення влади", які не відповідають наявній податковій інформації про майно (майнові права) ОСОБА_2

У Висновку від 27.02.2015 №1433 вказано, що відповідно до декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік ОСОБА_2 задекларовано дві земельні ділянки: у АДРЕСА_1 загальною площею 2100м2, у АДРЕСА_2 загальною площею 11000м2.

В ході проведення перевірки, ОСОБА_2 надано пояснення та копію ухвали апеляційного суду Рівненської області від 21.05.2010, відповідно до якої, площа земельної ділянки, що знаходиться у АДРЕСА_2, яка залишилася у власності ОСОБА_2 становить 234м2 (що не співпадає із задекларованою площею).

Також, відповідно до наданого ОСОБА_2 пояснення та копії договору купівлі-продажу від 06.09.2007, площа земельною ділянки у АДРЕСА_1 відображеної у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, з цільовим призначенням - будівництво та обслуговування житлового будинку становить 0,11 га, тобто 1100м2 (що не співпадає із задекларованою площею).

Окрім того, ОСОБА_2 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображено відомості щодо перебування у власності наступних земельних ділянок:

1) двох земельних ділянок на території Олександрійської сільської ради площею 0,0211 га та 0,0243 га, призначених для ведення особистого селянського господарства;

2) земельної ділянки у с.Олександрія Рівненського району площею 0,0046 га, призначеної для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно з наданою Головним управлінням Держземагенства у Рівненській області інформацією №8-17-0.41-1758/2-15 від 23.05.2015 за гр.ОСОБА_2 зареєстрована земельна ділянка у с.Олександрія Рівненського району призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0046 га право власності на яку засвідчує державний акт серії НОМЕР_1, зареєстрований 07.10.2010 (а.с.86).

ОСОБА_2 надано пояснення та копія договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.10.2010 (а.с.85), відповідно до якого необхідність земельної ділянки зумовлена виготовленням технічної документації на будинок.

Відповідно до інформації про об'єкти нерухомого майна, що надійшла з Реєстраційної служби Рівненського районного управління юстиції Рівненської області, у власності ОСОБА_2 перебувають ще дві земельні ділянки на території Олександрійської сільської ради площею 0,0211 га та 0,0243 га з кадастровими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_3, дані про які не відображені у декларації за 2013 рік, призначені для ведення особистого селянського господарства, підставою виникнення права власності на які є договір купівлі-продажу №234, виданий 16.04.2013. Згідно з наданими наданих ОСОБА_2 пояснень та копії договору купівлі-продажу (а.с.87), дані земельні ділянки були придбані у 2013 році для ведення сільського господарства. Відсутність вищевказаних земельних ділянок в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, ОСОБА_2 пояснила тим, що земельні ділянки були придбані сім'єю, а на кого оформляти документи не мало значення, та на момент заповнення декларації ОСОБА_2 думала, що земельні ділянки площею 0,0211 та 0,0243 га оформлені на чоловіка.

Також, ОСОБА_2 задекларовано житловий будинок у АДРЕСА_1, площа квартири, що їй належить 180м2. Згідно з наданими поясненнями та копії технічного паспорту, площа квартири, що належить ОСОБА_2 складає 198,1м2 (68% від загальної площі будинку).

Згідно з наданого ОСОБА_2 пояснення помилки, допущені у декларації стосовно площ нерухомого майна, носять арифметичний характер, спричинений невірним переведенням в необхідні одиниці виміру.

Крім того, ОСОБА_2 в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік не відображено зареєстрований на ім'я ОСОБА_2 транспортний засіб марки SEAT MARBELLA, 1991 року випуску, інформацію щодо якого надано листом УДАІ УМВС України у Рівненській області №35/24-461 від 29.01.2015 у відповідь на запит №373 від 22.01.2015.

В ході перевірки було ОСОБА_2 було надане пояснення, що автомобіль був проданий "по дорученню" на право повного користування та розпорядження ним, тому в декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік даний автомобіль не вказаний, а всі необхідні документи відсутні за обігом часу.

Крім того, до ДПІ у Рівненському районі 27.02.2015 надійшла заява гр.ОСОБА_3 №990/Ш, якою повідомлено, що ним у 2003 році по дорученню на право повного користування та розпорядження був придбаний легковий автомобіль SEAT MARBELLA, 1991 року випуску з об'ємом двигуна 0,843куб. Для експлуатації даний автомобіль потребував ремонту, який заявник на сьогоднішній день не здійснив та з тих пір автомобіль знаходиться у його дворі за адресою АДРЕСА_3 у неналежному для експлуатації стані. Також, гр.ОСОБА_3 зобов'язувався даний транспортний засіб зняти з ОСОБА_2 та переоформити на себе належним чином у рівненському МРЕВ.

За результати проведеної перевірки з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_2 та підтвердних документів встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного (вказаних) ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого (набутих) ОСОБА_2 за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_4 із законних джерел.

06.03.2015 на підставі довідки про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" від 06.03.2015, в.о. начальника ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області прийнято наказ №23-о, яким відповідно до висновку ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області від 27.02.2015 №1433/17-117 про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про очищення влади" звільнено 06.03.2015 ОСОБА_2 з посади головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб відповідно до п.72 ст.36 КЗпП України з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади" (а.с.6).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час здійснення відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", відповідачем не було встановлено невідповідності вартості майна (транспортного засобу) доходам, отриманих із законних джерел, то суд дійшов висновку про безпідставність застосування до позивача відповідальності за Законом України "Про очищення влади". При цьому, суд зауважує, що питання відповідальності ОСОБА_2 за надання недостовірних відомостей щодо наявності майна повинно було б вирішуватись відповідачем згідно з ч.10 ст.12 Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції" (чинного на момент виникнення правовідносин).

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Згідно зі ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про очищення влади" визначає правові та організаційні засади проведення очищення влади (люстрації) для захисту та утвердження демократичних цінностей, верховенства права та прав людини в Україні.

Пунктом 7-2 ч.1 ст.36 КЗпП України передбачено припинення трудового договору з підстав, визначених Законом України "Про очищення влади", згідно з частиною другою якої у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади".

Визначення очищення влади (люстрація) міститься у ч.1 ст.1 Закону України "Про очищення влади" та означає встановлену цим Законом або рішенням суду заборону окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону.

Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел (частина восьма статті 3 Закону).

Згідно з ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції», набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Процедуру проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки достовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону про очищення влади, зазначених особами, перелік яких наведено у пунктах 1-11 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", у деклараціях, за формою, встановленою Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", визначено Порядком №1100, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 3 листопада 2014 року.

В силу підпункту 3 пункту 3 цього Порядку проведення перевірки фактично полягає в:

аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації;

порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності;

порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

За правилами частини десятої статті 5 Закону України "Про очищення влади" у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

Аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що органи ДФС здійснюють перевірку осіб, зазначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади" за двома критеріями: 1) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру; 2) відповідність вартості майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Судом встановлено, що підставою для прийняття оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_2 з посади є довідка про результати перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади", складена з урахуванням висновку ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 Закону України "Про очищення влади" від 05.03.2015, однак, така довідка сторонами до суду не надана.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного наказу відповідачем не взято до уваги те, що за результатами проведеної ДПІ у Рівненському районі ГУ ДФС у Рівненській області перевірки також було встановлено, що вартість майна (майнових прав), вказаного ОСОБА_2 у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2013 рік, набутого нею за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про доходи, отримані ОСОБА_2 із законних джерел.

Крім того, ОСОБА_2 у період з 06.03.2015 по 18.03.2015 перебувала на лікарняному, що підтверджується матеріалами справи (а.с.16). Проте, позивача наказом №23-о від 06.03.2015 звільнено з роботи, саме у період перебування останньої на лікарняному.

Відповідно до положень ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Отже, у період коли ОСОБА_2 перебувала на лікарняному відповідач протиправно виніс наказ про звільнення останньої, оскільки звільнення працівника в період тимчасової непрацездатності не допускається.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Отже, з метою захисту порушених прав та інтересів позивача ОСОБА_2, суд погоджується з необхідністю поновлення її на тій посаді, з якої її було незаконно звільнено, тобто на посаду головного державного інспектора відділу адміністрування доходів і зборів самозайнятих осіб управління доходів і зборів з фізичних осіб ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області з дати припинення державної служби, тобто з 10.03.2015 (з врахуванням того, що 06.03.2015 це п'ятниця, а 07-09.03.2015 вихідні дні).

Виходячи з того, що вимоги позивача щодо поновлення його на посаді задоволені, то як похідна вимоги підлягає задоволенню і стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

При цьому, виходячи з наведеного судом першої інстанції розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивача, колегія суддів не погоджується з останнім та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень статті 235 Кодексу законів про працю України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушенонго прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі по тексту іменовано - Порядок №100).

Відповідно до абз.3 та 4 пункту 2, п.8 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Подія пов'язана звільнення позивача без законної підстави мала місце 06.03.2015р. Таким чином, останніми 2-ма календарними місяцями роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата є січень 2015 року та лютий 2015 року.

Але, виходячи з того, що суду не є зрозумілим, а сторонами не доведено, які виплати позивачу входили в суму зазначену в довідці лютого місяця 2015 року, як місяця який передував звільненню, так як зазначена сума за своїм розміром є значно більшою за суми інших місяців, та те, що більшу частину робочих днів в двух останніх місяцях роботи, що передували звільненню, позивач перебувала на лікарняному, то колегія суддів вважає за можливе взяти для розрахунку два повних відпрацьованих позивачем робочих місяця - жовтень, грудень 2014 року.

Відповідно до п.4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов'язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно п.8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період (п.5 розд. ІV Порядку).

Абз.2 п.8 Порядку передбачено, що після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді.

Згідно довідки ДПІ у м. Рівному ГУ ДФС у Рівненській області, поданої до апеляційного суду середньоденний заробіток ОСОБА_2 за повних два місяці (жовтень, грудень 2014р.), які передували звільненню, становить 166 грн. 37 коп. (із розрахунку: жовтень 2014 - відпрацьовано 20 днів, нараховано за відпрацьовані дні - 3492,45 грн., грудень 2014 - відпрацьовано 22 дні, нараховано за відпрацьовані дні 3495,11 грн., всього 6987,56:42=166,37 грн.).

Відповідно до п.10 Порядку 100, у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів в установі при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригується на коефіцієнт їх підвищення.

Відповідно до інформації про підвищення посадових окладів у період вимушеного прогулу ОСОБА_2 (з дня звільнення 07.03.2015 року по день постановлення судового рішення - 29.05.2018 року) наданої Житомирському апеляційному адміністративному суду апелянтом, розраховані коригуючі коефіцієнти.

З 07.03.2015 року по 31.08.2015 року посадовий оклад становив 1218,00 грн., кількість робочих днів - 118;

З 01.09.2015 року по 30.11.2015 року посадовий оклад становив 1378,00 грн., кількість робочих днів - 64, коригуючий коефіцієнт 1,13 (1378,00/1218,00=1,13);

З 01.12.2015 року по 30.04.2016 року посадовий оклад становив 1723,00 грн., кількість робочих днів - 106, коригуючий коефіцієнт 1,41 (1723,00/1218,00=1,41);

З 01.05.2016 року по 31.12.2016 року посадовий оклад становив 2585,00 грн., кількість робочих днів - 168, коригуючий коефіцієнт 2,12 (2585,00/1218,00=2,12);

З 01.01.2017 року по 31.12.2017 року посадовий оклад становив 3200,00 грн., кількість робочих днів - 249, коригуючий коефіцієнт 2,63 (3200/1218,00=2,63);

З 01.01.2018 року по 29.05.2018 року посадовий оклад становив 4100,00 грн., кількість робочих днів - 99, коригуючий коефіцієнт 3,37 (4100,00/1218,00=3,37);

Число робочих днів за період з 07.03.2015 року по день постановлення цього судового рішення (29.05.2018 р.) - 804. Тому, число робочих днів, вищезазначеного відповідного періоду, множиться на середньоденну заробітну плату - 166,37 грн. та на визначений коефіцієнт цього періоду, отримуємо суму заробітної плати у вказаний період. Отже період з 07.03.2015 року по день постановлення цього судового рішення - 29.05.2018 року, є загальним періодом часу за який повинно бути стягнуто на користь ОСОБА_2, з урахуванням коригуючих коефіцієнтів, 280 тис. 240 грн. 27 коп. (двісті вісімдесят тисяч двісті сорок гривень 27 коп.), як суми заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Встановивши, що судом першої інстанції допущена неточність в розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі встановлених обставин справи та наведених норм закону, які регулюють спірні відносини, суд першої інстанції правильно вирішив справу за суттю вимог, проте допустив помилку при розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу, внаслідок чого постанова суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області задовольнити частково, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "22" листопада 2017 р. скасувати в частині визначення розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Державної податкової інспекції у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 280 тис. 240 грн. 27 коп. (двісті вісімдесят тисяч двісті сорок гривень 27 коп.) за період з 10.03.2015 року по день постановлення цього судового рішення (29.05.2018 року).

В решті постанову залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "01" червня 2018 р.