Справа № 818/246/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: С.О. Бондар

21 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 818/246/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Логвіненко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий-суддя І інстанції: Бондар С.О.) від 20.02.2018р. (повний текст рішення складено 22.02.2018р.) по справі №818/246/18

за позовом ОСОБА_3

до Відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради

про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3, звернулася до суду із адміністративним позовом до Відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради, в якому просила визнати протиправною відмову у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та зобов'язати видати будівельний паспорт забудови вказаної земельної ділянки для будівництва житлового будинку.

В обґрунтування адміністративного позову вказує, що згідно договору купівлі-продажу вона придбала у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Земельна ділянка за цільовим призначенням надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. З метою отримання будівельного паспорта позивач 27.12.2017 року звернулася з відповідною заявою до відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради. Проте, листом від 03.01.2018 №14-09/13 начальник відділу містобудування та архітектури - головний архітектор міста Мандрика А.І. відмовила у видачі будівельного паспорту з посиланням на те, що у відповідності до схеми зонування земельна ділянка знаходиться в культурній та спортивній зоні. Крім того, згідно зі схемою планувальних обмежень плану зонування території міста, земельна ділянка знаходиться в зоні громадської забудови в санітарно-захисній зоні промислових підприємств та виробництв, транспортних об'єктів та складських територій, а саме: кладовище із санітарно-захисною зоною 300 м. Відповідно до схеми інженерної підготовки території ця земельна ділянка знаходиться в зоні захисту від підтоплення. На думку позивача, вказані обмеження не повинні розповсюджуватися на її земельну ділянку, оскільки на момент надання у власність попередньому власнику цієї земельної ділянки для будівництва житлового будинку жодних обмежень чи застережень не існувало, про що свідчать відповідні висновки, у тому числі і відповідача.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2018 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що оскільки право приватної власності на земельну ділянку виникло до прийняття генерального плану м.Охтирка, а міська рада передала земельну ділянку у приватну власність саме для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд, то оскаржувана відмова відповідача у обмежує права позивача як власника земельної ділянки та права мати власне житло.

Відповідач надав до суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у її задоволенні.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.03.2017 року, позивач придбала у приватну власність земельну ділянку площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка має кадастровий номер НОМЕР_1.

Земельна ділянка за цільовим призначенням надавалась для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що підтверджується витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

З метою отримання будівельного паспорта, позивач звернулася з відповідною заявою, яка була зареєстрована у Центрі надання адміністративних послуг 27.12.2017 № 266. Дану заяву та додані до неї матеріали опрацьовано відділом містобудування та архітектури Охтирської міської ради відповідно до вимог містобудівної документації м. Охтирка, а саме: згідно з планом зонування території міста Охтирка та генерального плану міста Охтирка.

Листом від 03.01.2018 року №14-09/13 Відділ містобудування та архітектури Охтирської міської ради відмовив ОСОБА_3 у видачі будівельного паспорту забудови земельної ділянки, розташованою за адресою: АДРЕСА_1.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до схеми зонування території плану зонування території міста, земельна ділянка знаходиться в культурній та спортивній зоні, де не передбачено будівництво нових житлових будинків. Також, згідно зі схемою планувальних обмежень плану зонування території міста, земельна ділянка знаходиться в зоні громадської забудови в санітарно - захисній зоні промислових підприємств та виробництв, транспортних об'єктів та складських територій, а саме: кладовище із санітарно-захисною зоною 300 м., а відповідно до схеми інженерної підготовки території, ця земельна ділянка знаходиться в зоні захисту від підтоплення.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 5 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", програми розвитку регіонів та населених пунктів, програми господарського, соціального та культурного розвитку повинні узгоджуватися з містобудівною документацією відповідного рівня. Вимоги містобудівної документації є обов'язковими для виконання всіма суб'єктами містобудування.

Згідно ч.1 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", режим забудови територій, визначених для містобудівних потреб, встановлюється у генеральних планах населених пунктів, планах зонування та детальних планах територій.

Встановлення режиму забудови територій, визначених для містобудівних потреб, не тягне за собою припинення права власності або права користування земельними ділянками, зміни адміністративно-територіальних меж до моменту вилучення (викупу) земельних ділянок (ч.5 ст. 25 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності").

Відповідно до ст. 26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", забудова територій здійснюється шляхом розміщення об'єктів будівництва.

Суб'єкти містобудування зобов'язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об'єктів.

Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону.

Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування.

Згідно положень ст. 27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). Будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки. Будівельний паспорт складається з текстових та графічних матеріалів. За наявності плану зонування території розроблення будівельного паспорта здійснюється на його підставі.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Порядок видачі та форма будівельного паспорта визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

На виконання вищезазначеної норми Закону, Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства від 05.07.2011 р. № 103, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.07.2011 р. за N 902/19640, затверджений Порядок видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - Порядок).

Згідно п. 1.4 Порядку, розроблення будівельного паспорта здійснюється: в межах населених пунктів - відповідно до наявної містобудівної документації на місцевому рівні; за межами населених пунктів - відповідно до детальних планів територій та планувальних рішень проектів садівницьких та дачних товариств.

Відповідно до п. 2.3 Порядку, уповноважений орган містобудування та архітектури на підставі отриманих документів визначає відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам.

Пакет документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього повертається уповноваженим органом містобудування та архітектури замовнику з таких підстав: неподання повного пакета документів, визначених пунктом 2.1 або 2.2 цього розділу; невідповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, детальним планам територій, планувальним рішенням проектів садівницьких та дачних товариств, державним будівельним нормам, стандартам і правилам (п. 2.4 Порядку).

Пунктом 2.5 Порядку передбачено, що повернення пакета документів для видачі будівельного паспорта або внесення змін до нього здійснюється з відповідним обґрунтуванням уповноваженим органом містобудування та архітектури у строк, який не перевищує строк його надання.

Колегія суддів зазначає, що уповноважені органи містобудування та архітектури, не повинні беззастережно розробляти та надавати будівельні паспорти на вимогу суб'єктів містобудування, а у відповідності до Порядку в першу чергу визначають відповідність намірів забудови земельної ділянки вимогам чинної містобудівної документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Коли ж наміри забудови не співпадають з містобудівною документацією (планом зонування), то відсутні і підстави задовольняти вимоги власників земельних ділянок щодо їх використання для окремих видів забудови.

Згідно рішення Охтирської міської ради від 10.07.2007 №325-МР "Про затвердження проектної документації "Генеральний план м. Охтирки Сумської області" затверджено генеральний план міста Охтирка.

Рішенням Охтирської міської ради від 28.08.2004 №1192-МР "Про затвердження містобудівної документації" затверджено план зонування території міста Охтирка.

Відповідно до схеми зонування території плану зонування території міста, земельна ділянка знаходиться в культурній та спортивній зоні, де не передбачено будівництво нових житлових будинків.

Згідно зі схемою планувальних обмежень плану зонування території міста, земельна ділянка знаходиться в зоні громадської забудови в санітарно - захисній зоні промислових підприємств та виробництв, транспортних об'єктів та складських територій, а саме: кладовище із санітарно-захисною зоною 300 м.

Відповідно до схеми інженерної підготовки території ця земельна ділянка знаходиться в зоні захисту від підтоплення.

Отже, генеральним планом та планом зонування території міста Охтирка не передбачено будівництва нових житлових будинків в культурній та спортивній зоні, а також в межах санітарно - захисних зон від промислових підприємств та рекреаційних зон.

Крім того, згідно з ч. 2 ст. 114 Земельного кодексу України, у межах санітарно-захисних зон, забороняється будівництво житлових об'єктів, об'єктів соціальної інфраструктури та інших об'єктів, пов'язаних з постійним перебуванням людей.

Матеріали справи не містять доказів скасування вищевказаної містобудівної документації, а тому вона є діючою та підлягає виконанню.

Позивачем не надано доказів звернення до відповідних органів місцевого самоврядування з приводу внесення змін до генерального плану та плану зонування.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо правомірності відмови у наданні позивачу будівельного паспорту забудови земельної ділянки, а тому рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною оскаржуваної відмови є обґрунтованим.

Також, оскільки вимоги про зобов'язання видати будівельний паспорт забудови земельної ділянки для будівництва житлового будинку є похідними від позовних вимог про визнання протиправною відмови у видачі будівельного паспорту, то вони також не підлягають задоволенню.

З приводу доводів апеляційної скарги про те, що оскаржувана відмова відповідача обмежує права позивача, як власника земельної ділянки, колегія суддів зазначає, що в даному випадку будівництво житлового будинку прямо суперечить ст.27 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", оскільки розроблення будівельного паспорта здійснюється тільки на підставі плану зонування, а як вже зазначено вище, наміри забудовника не відповідають діючому в м. Охтирка плану зонування.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, в суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Колегія суддів зазначає, що позивачем, як під час розгляду справи у суді першої інстанції так і під час її апеляційного перегляду, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Натомість відповідач, будучи суб'єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правовірність власних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження їй надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, позивача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 20.02.2018р. по справі №818/246/18 за позовом ОСОБА_3 до Відділу містобудування та архітектури Охтирської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов'язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець М.І. Гуцал

Повний текст постанови складено 31.05.2018 р.