Справа № 820/2952/17
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/2952/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Бегунца А.О.

суддів: Старостіна В.В. , Рєзнікової С.С.

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2018, суддя Бадюков Ю.В., вул. Мар'їнська, 18-Б-3, м. Харків, 61004, повний текст складено 26.02.18 по справі № 820/2952/17

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЖАМП"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Джамп " (далі позивач, ТОВ "Джамп", підприємство) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Харківській області, контролюючий орган), в якому просив суд скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області від 30.06.2017 р.: № НОМЕР_1, № та від 27.04.2017 року № НОМЕР_2.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що висновки, викладені в акті перевірки від 04.04.2017 року №2240/20-40-14-02-07/31152349, за результатом, якого були прийняті спірні податкові повідомлення-рішення, є хибними, не відповідають дійсності, обставинам здійснення господарських операцій та приписам Податкового кодексу України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 задоволено вказаний позов.

Не погодившись із постановою суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Податкового кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач надав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити позивачу в задоволенні позову.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на підставі наказу № 209 від 02.02.2017 року Головним управлінням ДФС у Харківській області згідно з планом-графіком проведення документальних планових перевірок субєктів господарювання на І квартал 2017 року з 14.02.2017 року проведена документальна планова виїзна перевірка Товариства з обмеженою відповідальністю Джамп з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

За результатами вказаної перевірки ГУ ДФС у Харківській області складено акт Про результати планової виїзної перевірки ТОВ Джамп () з питання дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року від 04.04.2017 року №2240/20-40-14-02-07/31152349 (далі ОСОБА_3 перевірки).

В ході перевірки, зокрема, встановлено наступні порушення:

-п. 44.1, п..44.2 ст. 44, пп. 134.1.1. п. 134.1 ст. 134. пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140, п. 138.1, п. 138.7, пп. 138.10.2 п. 138.10 ст. 138, п. 139.1 ст. 139, п. 161.2 ст. 161, з урахуванням положень пп. 14.1.36, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України, Закону України № 996 Про бухгалтерський облік та фінансову звітність Україні, ПСБУ 16 Витрати, що призвело до заниження податку на прибуток у загальному розмірі 1 576 707,0 грн., в тому числі за 2014 рік в сумі 307296,0 грн., 2015- 1 093732,0 грн., 1 квартал 2016-153061,0 грн., 2 квартал 2016-22 618,0 грн.;

- завищено збитки за 1 квартал 2016 на суму 125660,0 грн.;

- на порушення п. 185.1 ст. 185, п. 198.5 ст. 198 з урахуванням положень пп. 14.1.36, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, занижено податок на додану вартість у загальному розмірі 33614,0 грн., в тому числі за січень 2014 в сумі 13885,0 грн., лютий 2014- 7 272,0 грн. березень 2014- 10 222,0 грн., квітень 2014- 2 235,0 грн.

За результатами висновків ОСОБА_3 перевірки ГУ ДФС у Харківській області винесені наступні податкові повідомлення-рішення:

- від 27.04.2017 № про зменшення суми відємного значення обєкта оподаткуванням податку на прибуток у розмірі 125 659,0 грн.;

- від 27.04.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств у загальному розмірі 1818194,50 грн. (основний платіж 1576707 грн., штрафні санкції 241487,5 грн.);

- від 27.04.2017 № про збільшення суми грошового зобовязання з податку на додану вартість у загальному розмірі 3352,5 грн. (основний платіж 2 235 грн., штрафні санкції 1117,5 грн.).

ТОВ Джамп подано до ДФС України скаргу від 27.04.2017 б/н на податкові повідомлення - рішення від 27.04.2017 № НОМЕР_3, № НОМЕР_4, № НОМЕР_2.

ДФС України за результатами розгляду скарги прийнято рішення від 22.06.2017 № 13393/6/99-99-11-01-01-25, згідно з яким податкове повідомлення - рішення від 27.04.2017 № НОМЕР_3 скасовано в повному обсязі, від 27.04.2017 № НОМЕР_2 залишено без змін, від 27.04.2017 № НОМЕР_4 скасовано, в частині збільшення грошових зобовязань податку на прибуток внаслідок збільшення фінансового результату до оподаткування по операціям з добровільного страхування фінансових ризиків по взаємовідносинам із ТОВ ОСОБА_4 страхова компанія та ПАТ СК Кремінь за період 2015-2016 років, в іншій частині зазначене повідомлення рішення залишено без змін.

ГУ ДФС у Харківській області, враховуючи Рішення ДФС України про результати розгляду скарги від 22.06.2017 № 13393/6/99-99-11-01-01-25, направлено на адресу позивача податкове повідомлення - рішення від 30.06.2017 № НОМЕР_1 про визначення грошового зобовязання з податку на прибуток в сумі 153627,5 грн. (основний платіж - 109 864,0 грн., штрафні санкції 43763,5 грн.), яке отримано платником 04.07.2017 року.

Листом ГУ ДФС у Харківській області від 29.08.2017 № 14928/10/20-40-14-03-16 Про направлення податкового повідомлення - рішення вдруге направлено ТОВ Джамп податкове повідомлення - рішення від 30.06.2017 № НОМЕР_1 про визначення грошового зобовязання з податку на прибуток в сумі 483 282,5 грн. (основний платіж - 329634,0 грн, штрафні санкції 153 648,5 грн.), яке отримано платником 06.09.2017 року.

Не погодившись із прийнятими податковими - повідомленнями рішеннями, позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірні податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 27.04.2017 № НОМЕР_2, та податкові повідомлення-рішення від 30.06.2017 № НОМЕР_1 є такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства України та без урахування досліджених в ході перевірки первинних документів, не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Так, в акті перевірки зазначено, що платником податків допущено порушення п.185.1 ст.185 п.198.5 ст.198, з урахуванням положень п.п.14.1.36, п.14.1 ст.14 ПКУ, що призвело до заниження податкового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 33614 грн., в тому числі за січень 2014 в сумі 13 885 грн., за лютий 2014 - 7 272 грн., за березень 2014 - 10 222 грн., за квітень 2014 - 2 235 грн.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, порядок їх адміністрування та повернення в разі переплати, права та обов'язки платників податків, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України.

Тому, визначення грошового зобовязання з податку на додану вартість в сумі 33 352,5 грн., з підстав порушення платником, на думку контролюючого органу, ЗУ Про безпечність та якість харчових продуктів, ЗУ Про захист споживачів (зазначено на стор. 69-71 ОСОБА_3) виходить за межі ПКУ та не є підставою для здійснення донарахувань податку на додану вартість.

Законом України Про захист прав споживачів регулюються відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

В свою чергу, суд зазначає, що споживач - це фізична особа, яка купує, замовляє, використовує, або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю, або виконанням обов'язків найманого працівника.

Центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства України, входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у галузі ветеринарної медицини, безпечності харчових продуктів, сферах карантину та захисту рослин, охорони прав на сорти рослин, державного нагляду (контролю) за племінною справою у тваринництві є Державна ветеринарна та фітосанітарна служба України.

Наказом Державного департаменту ветеринарної політики Міністерства аграрної політики України від 20.04.2004 року №49, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07.05.2004 року за №579/9178, затверджено Правила ветеринарно-санітарної експертизи молока і молочних продуктів та вимог щодо їх реалізації, згідно яких питання встановлення факту реалізації продукції, яка є простроченою або такою, що являється неякісною та небезпечною, потребує застосування відповідних спеціальних знань. При цьому, норми діючого законодавства не уповноважують фіскальні органи самостійно вирішувати питання, що потребують спеціальних знань.

Отже, працівники ГУ ДФС у Харківській області не є спеціалістами у зазначеній сфері, оскільки у них відсутні спеціальні знання у відповідній галузі та відповідні повноваження.

Водночас, відповідно до приписів п.84.1. ст.84 ПКУ експертиза проводиться у разі, коли для вирішення питань, що мають значення для здійснення податкового контролю, необхідні спеціальні знання у галузі науки, мистецтва, техніки, економіки та в інших галузях.

Тобто, у такому випадку призначення експертизи є обовязком податкового органу, а не його правом.

Згідно договорів поставки продукції встановлено, що до дати закінчення граничних строків реалізації товару, такий товар повертається Постачальнику, в нашому випадку товар повертається до ТОВ ДЖАМП.

Відповідно до наданого до суду Договору купівлі-продажу між ТОВ ДЖАМП та ОСОБА_5 (код НОМЕР_5) суміш молочного походження №13-106 від 22.03.2013 року, а саме: кефір, молоко, йогурт тощо, що не була реалізована Покупцями в торгівельних мережах, була поставлена для годівлі сільськогосподарських тварин (т. 1, а.с. 233б-233в).

До суду також надано докази того, що ОСОБА_6 (код НОМЕР_5), з яким було укладено договір, є фізичною особою-підприємцем та має КВЕД 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід (т. 1, а.с. 232б-233а).

З урахуванням того, що Правилами ветеринарно-санітарної експертизи молока і молочних продуктів та вимог щодо їх реалізації встановлено, що у разі виявлення органолептичних змін у молоці, його використовують для годівлі тварин, суд вважає твердження перевіряючого органу з приводу порушень ТОВ ДЖАМП правил торгівлі, незаконними та необґрунтованими.

Щодо посилання перевіряючих на те, що посадові особи ТОВ Джамп відмовились від надання пояснень з приводу встановленого порушення колегія суддів звертає увагу на наступне.

Позивачем, в ході перевірки надані первинні документи, які також долучені до матеріалів справи, що підтверджується їх описом та дослідженням на стор. 67-69 ОСОБА_3 перевірки, а саме: наказ № 005/1 від 03.01.2012 (т. 1, а.с. 242), опис акт від 15.04.2014 (т. 1, а.с. 233г-234а), договір купівлі продажу від 22.03.2013 № 13-106 (т. 1, а.с. 233б-233в), ТТН від 31.01.2014 року № 3846, від 28.02.2014 року № 3977, від 31.03.2014 року № 4070 та від 15.04.2014 № 1666 (т. 1, а.с. 231б-231д).

Складені ТОВ Джамп первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Судом встановлено, що молочна продукція придбана з метою її подальшої реалізації.

В Податковому кодексі України відсутні законодавчо встановлені норми, згідно з якими реалізація товару, після їх переоцінки, є такою, що не використовується в господарській діяльності.

Молочна продукція це товар короткого терміну зберігання. З метою недопущення економічних втрат на підприємстві і було укладеного договір купівлі продажу з ФОП ОСОБА_5, молочна продукція реалізована, податкові зобовязання з податку на додану вартість задекларовані в декларації за квітень 2014. Зауважень з даного приводу у перевіряючими не зазначено.

З огляду на викладене, висновки контролюючого органу щодо порушення платником п. 185.1 ст. 185, п. 198.5 ст. 198, з урахуванням положень пп. 14.1.36, пп. 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, що призвело до заниження податку на додану вартість у загальному розмірі 33 614,0 грн, в тому числі за січень 2014 в сумі 13 885,0 грн, лютий 2014- 7 272,0 грн. березень 2014- 10 222,0 грн., квітень 2014- 2 235,0 грн. є не обґрунтованими.

Згідно до висновків, що містяться в ОСОБА_3 перевірки, підприємством в порушення п. 161.2 ст. 161 ПКУ завищено витрати в 2014 році в межах договору № OSS-00598/14 на надання послуг від 28.11.2014р. з компанією ODYSSEY SHIPPING LLC на загальну суму 15 910,00грн. (106067,37грн. * 15% = 15910,00грн.) та відповідно занижено податок на прибуток за рік 2014 в сумі 2864,00грн. (15910грн. х 18% = 2864грн.).

Як свідчать письмові докази, між ODYSSEY SHIPPING LLC та ТОВ Джамп укладено імпортний договір про надання послуг від 28.11.2014 № OSS-00598/14 щодо надання/забезпечення послуг по перевезенню (перевальці та іншому погодженому обслуговуванню включно) імпортних, експортних та транзитних вантажів морським, залізничним та автотранспортом в міжнародному сполученні (т. 1, а.с. 215-226).

На виконання умов договору від 28.11.2014 № OSS-00598/14 ТОВ Джамп в період грудень 2014- березень 2015 отримано транспортноекспедиційні послуги у загальному розмірі 519 847,77 грн. та відповідно складено акти виконаних робіт від 15.01.2015 № 172123, від 20.02.2015 № 186056, від 13.03.2015 № 186923, від 16.11.2015 № 200952 (т. 1, а.с. 227-230а).

Згідно до вказаного договору ТОВ ДЖАМП отримані транспортно-експедиційні послуги на загальну суму 827234,70грн. (39650,00 дол. США), зокрема в 2014 році на суму 106192,04грн. (6730,00 дол. США) та в 2015 році на суму 721042,66 грн. (32920,00 дол. США).

Розрахунки за отримані транспортно експедиційні послуги проведені в повному обсязі, заборгованість відсутня, про що зазначено на стор. 5-6 ОСОБА_3 (т. 1, а.с. 16-17).

Висновки контролюючого органу щодо порушення ТОВ ДЖАМП норм податкового права ґрунтуються на тому, що підприємство мало право в податковому обліку з податку на прибуток підприємств за 2014 рік включити до складу витрат на збут не всю суму витрат за вказаний період в розмірі 106192грн., а лише 85% від неї, оскільки згідно до п. 161.2 ст. 161 ПКУ у разі укладення договорів, які передбачають здійснення оплати товарів (робіт, послуг) на користь нерезидентів, що мають офшорний статус, чи при здійсненні розрахунків через таких нерезидентів або через їх банківські рахунки, незалежно від того, чи здійснюється така оплата (в грошовій або іншій формі) безпосередньо або через інших резидентів або нерезидентів, витрати платників податку на оплату вартості таких товарів (робіт, послуг) включаються до складу їх витрат у сумі, що становить 85 відсотків вартості цих товарів (робіт, послуг).

Крім того, в акті перевірки на стор 8 ОСОБА_3 зазначено, що ТОВ Джамп занижено обєкт оподаткування за період з 01.01.2015 по 15.09.2015 на 124096,73 грн. та відповідно податок надприбуток в сумі 22 337,00 грн. (т. 1, а.с. 19).

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, об'єктом оподаткування податком на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до пп. 140.5.4 п.140.5 ст. 140 ПК України, фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується на суму 30 відсотків вартості товарів, у тому числі необоротних активів, робіт та послуг (крім зазначених у пункті 140.2 та у підпункті 140.5.5 цього пункту та операцій, які визнані контрольованими відповідно до статті 39 цього Кодексу), придбаних у: неприбуткових установ та організацій, крім бюджетних установ; нерезидентів (в тому числі нерезидентів - повязаних осіб), що зареєстровані у державах (на територіях), зазначених у підпункті 39.2.1.2 пункту 39.2 статті 39 цього Кодексу.

Вимоги цього підпункту можуть не застосовуватися платником податку, якщо: операція є контрольованою та сума таких витрат відповідає рівню звичайних цін, що обґрунтовано у звіті про контрольовані операції та відповідній документації, що подаються відповідно до статті 39 цього Кодексу; або операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Відповідно до п.п. 39.2.1.4. п. 39.2 ст. 39 ПК, в редакції. що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, господарські операції, передбачені у підпунктах 39.2.1.1 і 39.2.1.2 цієї статті, визнаються контрольованими за умови, що загальна сума таких операцій платника податків з кожним контрагентом дорівнює або перевищує 50 мільйонів гривень (без урахування податку на додану вартість) за відповідний звітний календарний рік.

У подальшому, згідно пп. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, господарські операції, передбачені підпунктами 39.2.1.1 - 39.2.1.3 і 39.2.1.5 підпункту 39.2.1 цього пункту, визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: річний дохід платника податків від будь-якої діяльності, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 50 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік; обсяг таких господарських операцій платника податків з кожним контрагентом, визначений за правилами бухгалтерського обліку, перевищує 5 мільйонів гривень (за вирахуванням непрямих податків) за відповідний податковий (звітний) рік.

Доводи та факти, що ODYSSEY SHIPPING LLC є нерезидентом повязаною особою ТОВ Джамп контролюючий орган в акті перевірки та під час розгляду справи не навів.

Враховуючи, що обсяг операції з виплати ТОВ Джамп за отримані послуги на користь ODYSSEY SHIPPING LLC у розмірі 1 103 373,29 грн. не перевищує встановлені у пп. 39.2.1.7 п. 39.2 ст. 39 ПК України межі, здійснені господарські операції не є контрольованими.

Крім того, на стор. 8 ОСОБА_3 перевірки, зазначено, що вимоги пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України можуть не застосовуватися платником податку, якщо: операція є контрольованою та сума таких витрат відповідає рівню звичайних цін, що обґрунтовано у звіті про контрольовані операції та відповідній документації, що подаються відповідно до статті 39 цього Кодексу; або операція не є контрольованою та сума таких витрат підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленої статтею 39 цього Кодексу, але без подання звіту.

Водночас в ОСОБА_3 перевірки контролюючий орган дійшов висновку про необхідність застосування до позивача пп.140.5.4 п. 140.5 ст.140 ПК України.

Зазначені висновки суд вважає безпідставними, оскільки згідно з пп. 39.4.1 п. 39.4 ст. 39 ПК України, для цілей податкового контролю за трансфертним ціноутворенням звітним періодом є календарний рік.

Крім цього, положеннями п. 39.4 ст. 39 ПК України визначено, що складення та подання звіту про контрольовані операції та документації з трансфертного ціноутворення, а також пп. 140.5.4 п. 140.5 ст. 140 ПК України, який прямо відсилає до ст. 39 ПК України у випадках, коли мова йде про неконтрольовані операції.

Обґрунтування, що операція не є контрольованою та вартість послуг підтверджується платником податків за правилами звичайних цін відповідно до процедури, встановленої ст. 39 Кодексу, надається вищезазначеним платником на запит контролюючого органу під час проведення документальної перевірки за звітний період, за підсумками якого платником податку прийнято рішення про не збільшення фінансового результату.

Судом встановлено, що відповідачем жодного запиту платнику податків про підтвердження, що вартість послуг підтверджується за правилами звичайних цін, в ході перевірки спрямовано не було.

Таким чином, контролюючим органом помилково зроблено висновок про завищення витрат по взаємовідносинам із контрагентом ODYSSEY SHIPPING LLC у 2014 та 2015 роках.

Щодо завищення платником витрат, які враховуються при визначені обєкта оподаткування за 2014 рік на загальну суму 302284 грн.

Як зазначено в пп.14.1.27 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями (у редакції 2014 року), витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником);

Пунктом 138.1 ст. 138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями (у редакції 2014 року) встановлені витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6-138.9, підпунктами 138.10.2-138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Згідно з п.138.2. ст. 138 ПКУ витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

В свою чергу, п.138.10.2 та п.138.10.3 п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року зі змінами та доповненнями (у редакції 2014 року), встановлені адміністративні витрати та витрати на збут, що включаються до складу інших витрат.

Згідно Податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік (з урахуванням уточнення) 2014 рік, витрати, що враховуються при визначені обєкта оподаткування задекларовані ТОВ Джамп в сумі 147 413 966 грн., за даними бухгалтерського обліку 14 7111 682,36 грн.

Колегія суддів зауважує, що контролюючим органом зроблено безпідставний висновок про те, що задекларований показник не відповідає даним бухгалтерського обліку на 302 284, 00 грн. виходячи з наступного.

Насамперед ТОВ Джамп віднесено до складу витрат в 2014 році суму у розмірі 302 284,00 грн., які фактично понесені та не були включені до складу витрат в попередніх звітних періодах.

Згідно п. 50.1. ст. 50 ПКУ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявлені.

Платник податків, який самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє факт заниження податкового зобов'язання минулих податкових періодів, зобов'язаний, за винятком випадків, установлених пунктом 50.2 цієї статті: а) або надіслати уточнюючий розрахунок і сплатити суму недоплати та штраф у розмірі трьох відсотків від такої суми до подання такого уточнюючого розрахунку; б) або відобразити суму недоплати у складі декларації з цього податку, що подається за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено факт заниження податкового зобов'язання, збільшену на суму штрафу у розмірі п'яти відсотків від такої суми, з відповідним збільшенням загальної суми грошового зобов'язання з цього податку.

Якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період або подає у наступних податкових періодах уточнюючу декларацію внаслідок виконання вимог пункту 169.4 статті 169 цього Кодексу, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Пунктом 50.2. ст. 50 ПКУ передбачено, що платник податків під час проведення документальних планових та позапланових перевірок не має права подавати уточнюючі розрахунки до поданих ним раніше податкових декларацій за будь-який звітний (податковий) період з відповідного податку і збору, який перевіряється контролюючим органом.

Відповідно до п.138.11 ст.138 ПКУ, а саме: суми витрат, не віднесені до складу витрат минулих звітних податкових періодів у зв'язку з втратою, знищенням або зіпсуттям документів, що підтверджують здійснення витрат, установлених цим розділом, та підтверджених такими документами у звітному податковому періоді.

Суми витрат, не враховані в минулих податкових періодах у зв'язку з допущенням помилок та виявлені у звітному податковому періоді в розрахунку податкового зобов'язання.

Зазначені в цьому пункті витрати, здійснені в минулі звітні роки, відображаються у складі інших витрат, а ті, які здійснені у звітному податковому році, - у складі витрат відповідної групи.

З боку ТОВ Джамп до суду надані підтверджуючі документи, щодо операцій здійснених в минулі звітні роки.

Матеріали справи містять первинні документи, якими підтверджуються витрати підприємства, задекларовані в рядку 06.1 Адміністративні витрати в сумі 82 251,00 грн. та витрати, задекларовані в рядку 06.2 Витрати на збут в сумі 220 284,00 грн. уточнюючої податкової декларації з податку на прибуток підприємства за 2014 рік (т.1 а.с. 159 -163).

Таким чином, ТОВ Джамп включено вказані суми в рядок 06 (інші витрати) Податкової декларації з податку на прибуток підприємств уточнюючої за 2014 рік, поданої 26.06.2015 року (а.с. 163 т.1), що не може вважатись порушенням Податкового законодавства, яке призвело до зменшення суми податку на прибуток.

Щодо висновків про завищення позивачем собівартості придбаних (виготовлених) та реалізованих товарів (робіт/послуг) на загальну суму 168069, 00 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Підпунктом 14.1.27 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, визначено, що витрати - сума будь-яких витрат платника податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формах, здійснюваних для провадження господарської діяльності платника податку, в результаті яких відбувається зменшення економічних вигод у вигляді вибуття активів або збільшення зобов'язань, внаслідок чого відбувається зменшення власного капіталу (крім змін капіталу за рахунок його вилучення або розподілу власником).

Відповідно до п. 138.1 ст. 138 ПКУ, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із: витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті: інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу; крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Отже, п. 138.1 ст. 138 ПКУ чітко визначено, витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування та їх склад. Згідно з приписами п. 138.2 ст. ПКУ платник податку повинен мати первинні документи, що підтверджують здійснення платником податку витрат.

Як вже встановлено судом, ТОВ Джамп реалізована за Договором купівлі-продажу суміші молочного походження №13-106 від 22.03.2013 року.

На вимогу перевіряючих товариством в ході перевірки надані первинні документи (долучені до матеріалів справи), що підтверджується їх описом та дослідженням на стор. 8-13 ОСОБА_3 перевірки, а саме: наказ № 005/1 від 03.01.2012, опис акти, договір купівлі продажу від 22.03.2013 № 13-106, товарно-транспортні накладні.

Жодні зауваження до їх переліку, форми чи змісту у контролюючого органу відсутні.

Представлені позивачем первинні документи в повному обсязі підтверджують понесені ТОВ Джамп витрати на суму 168 069,00 грн.

Крім того, проведеною перевіркою перевіряючими підтверджено, та знайшло своє відображення на стор. 9 ОСОБА_3, що ТОВ Джамп згідно даних бухгалтерського обліку наявні на підприємстві товари обліковуються по ДТ 281 Товари. Згідно даних до перевірки регістрів бухгалтерського обліку, а саме Журнал-ордер і Відомість по рахунку 281 Товари на складі за перевірений період переміщення уціненого товару не здійснювалось.

Складені ТОВ Джамп первинні документи не мають дефектів форми, змісту або походження, котрі в силу ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.44.1 ст. 44 ПКУ, п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку (затверджено наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995р. №88, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 05.06.1995р. за №168/704; далі за текстом - Положення №88) спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Відповідно до п. 138.7 ст. 138 ПКУ фактична вартість остаточно забракованої продукції не включається до складу витрат платника податку, крім втрат від браку, які складаються з вартості остаточно забракованої з технологічних причин продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів) та витрат на виправлення такого технічно неминучого браку, в разі реалізації такої продукції. Норми втрат/витрат встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Платник податку має право самостійно визначати допустимі норми технічно неминучого браку в наказі по підприємству за умови обґрунтування його розміру.

Такі самостійно визначені платником податку норми діють до встановлення відповідних норм Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, вартість продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів), забракованої з технологічних причин та реалізованої після додаткових витрат на виправлення такого браку, враховується при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток підприємств.

Застосування п. 138.7 ст. 138 ПКУ до вказаних правовідносин є помилковим, оскільки платник не займається виробництвом продукції (виробів, вузлів, напівфабрикатів). Жодні норми втрат платником не визначались, так як в цьому не має у платника потреби.

Враховуючи вищевикладене, висновки відповідача про порушення платником п. 138.1, п. 138.2, п. 138.7 ст. 138 ПКУ та завищення витрат на суму 168 069,00 грн. протиправні та не відповідають фактичним обставинам справи.

Щодо висновків контролюючого органу про завищення витрат на збут за 2014 рік у розмірі 1 220 939, 76 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ОСОБА_3 перевірки встановлено порушення п. 44.1, п. 44.2, пп. 139.1.1 1 п. 139.1 ст. 139 ПКУ, що призвело до завищення витрат підприємства, що враховуються при визначенні фінансового результату до оподаткування, внаслідок чого донараховано зобовязання з податку на прибуток в розмірі 1 202 939, 76 грн.

Відповідно до висновків, які містяться в ОСОБА_3 перевірки, вказане завищення утворилось внаслідок зайвого віднесення підприємством до складу витрат на збут за 2014 рік суми добровільного страхування фінансового ризику згідно адендумів № 1-49 до договору добровільного страхування фінансових ризиків № 1-14 від 01.10.2014 у розмірі 1 220 939,76 грн (т. 2, а.с. 57-62).

Контролюючим органом зроблено висновок, що ризики невиконання (неналежного виконання) підприємствами покупцями своїх фінансових зобовязань у відповідності з договорами поставки відсутні і проведені фінансово-господарські операції не потребують страхування, таким чином не встановлено звязок проведених операцій зі страхування з фінансово-господарською діяльністю підприємства відповідно до умов договорів добровільного страхування фінансових ризиків з:

ПАТ СК Кремінь (податковий номер 24559002) № 1-14 від 01.10.2014р. було складено адендуми з 1 по 91. До суду надано з 1 по 49, що стосується витрат на збут за 2014 рік (т. 2, а.с. 63-111).

До того ж, висновки посадових осіб контролюючого органу ґрунтуються на:

- відсутності актів наданих послуг страхування страховиками ТОВ ОСОБА_4 страхова компанія та ПАТ СК Кремінь;

- відсутності в договорах страхування та в адендумах до договорів, не розрахунку чи обґрунтування розміру страхової суми, вказаної в договорах страхування;

- не наданні підприємством на перевірку документального підтвердження того, яким чином результати отриманих послуг, отриманих від контрагента, були використані у господарській діяльності підприємства та відповідно вплинули на його фінансово-господарську діяльність і на отримання прибутку.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про страхування страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Пунктом 18 Закону України Про страхування передбачений такий вид страхування, як страхування фінансових ризиків.

Судом встановлено, що у відповідності до вказаної правової норми Страхувальником - ТОВ Джамп було укладено з Страховиком - ПАТ Страхова компанія Кремінь договір добровільного страхування фінансових ризиків № 1-14 від 01.10.2014р. (91 ОСОБА_3).

Предметом вказаного договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, повязані зі збитками або витратами, понесеними Страхувальником при здійсненні ним комерційної діяльності

Конкретні умови страхування окремих фінансових ризиків регулюються Адендумами, які є невідємною частиною цього Договору. В Адендумах визначаються страхові суми, страхові тарифи, страхові платежі та строки їх сплати, відомості щодо контрактових зобовязань Страхувальника, а також інші умови страхування.

Страховим випадком за цими Договорами є виникнення збитків або втрат Страхувальника при здійсненні ним комерційної діяльності, внаслідок невиконання або неналежного виконання контрактових зобовязань контрагентами Страхувальника в результаті стихійних явищ, пожеж, аварій, протиправних дій третіх осіб, непередбачуваної зміни конюнктури ринку, а також банкрутства чи тимчасової неплатоспроможності, що належним чином підтверджено, що призвело до невиконання розрахунків згідно угод між Страхувальником та його контрагентами.

Страховий платіж плата за страхування, яку Страхувальник зобовязаний внести Страховику згідно з Договором страхування.

Перелік договорів, ризики настання несприятливих подій за якими застраховано, визначено на сторінках 14-15 ОСОБА_3 перевірки (т. 1, а.с. 25-26).

Згідно до інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, ТОВ Джамп здійснює наступні види діяльності: оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами; оптова торгівля напоями; оптова торгівля кавою, чаєм, какао та прянощами; неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); оптова торгівля іншими товарами господарського призначення,

Отже, в рамках власної господарської діяльності ТОВ Джамп укладено з контрагентами договори на поставку/купівлю-продаж товару.

Відповідно до умов вказаних договорів ТОВ Джамп є постачальником/продавцем певного товару, який передбачений самими договорами або додатками (специфікаціями) до них.

За поставлений відповідно до договорів товар контрагенти зобовязуються здійснити оплату на умовах відстрочки платежу або протягом декількох днів від моменту поставки, але в будь-якому разі після фактичної передачі товару новому власнику.

Як вбачається з наданого до суду наказу № 01-01/2 від 03.01.2014 року ТОВ Джамп визначено, що відвантаження товару на адресу покупців здійснюється на підставі товарно-транспорнтних накладних, в яких обовязково зазначається номенклатура, кількості та вартість товару за одиницю, що поставляється покупцю, П.І.Б. посадових осіб, які приймають участь в господарській операції. Складання видаткових накладних на товаристві не передбачено та не є порушенням вимог Податкового законодавства (т. 1, а.с. 232).

Доказами поставки вказаного товару є, зокрема але не виключно товарно транспортні накладні, копії яких долучені до матеріалів справи та досліджені судом під час розгляду справи (т. 3, а.с. 80-250, т. 4, а.с. 1-235, т. 5, а.с. 1-250, т. 6, а.с. 1-244, т. 7, а.с. 1-27).

За поставлений відповідно до договорів товар контрагенти зобовязуються здійснити оплату на умовах відстрочки платежу або протягом декількох днів від моменту поставки, але в будь-якому разі після фактичної передачі товару новому власнику.

Судом встановлено, що за вказаними договорами поставки останнім було поставлено товар покупцям на суму більш ніж 150 мільйонів гривень.

Отже, ризик настання несприятливих для ТОВ Джамп подій за вказаними договорами, полягає в несплаті покупцями за цей товар.

Як вже було вказано вище, страховим випадком за договорами страхування є невиконання контрагентами ТОВ Джамп зобовязань (оплати за товари) в результаті стихійних явищ, пожеж, аварій, протиправних дій третіх осіб, непередбачуваної зміни конюктури ринку, а також банкрутства чи тимчасової неплатоспроможності.

Причини невиконання зобовязань контрагентами, зокрема стихійні явища, пожежі, аварії, протиправні дії третіх осіб, прирівнюються до обставин непереборної сили.

Згідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Пунктом 9 ст. 16 Закону України Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом передбачено обовязок суду з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів, який відповідно до ст. 19 того ж самого Закону передбачає заборону нарахування неустойки (штрафів, пені), застосування інших фінансових санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань.

Таким чином, при настанні обставин (стихійні явища, пожежі, аварії, протиправні дії третіх осіб, банкрутство), ТОВ Джамп втрачає право застосувати до своїх контрагентів штрафні санкції (штраф, пеня, неустойка), передбачені договорами.

Отже, посилання посадових осіб фіскальної служби в обґрунтування висновків ОСОБА_3 перевірки на наявність в договорах поставки/купівлі-продажу відповідальності покупців товару за порушення зобовязань є недоречним, оскільки діюче законодавство України в деяких випадках обмежує право кредитора застосувати до боржника штрафні санкції за порушення зобовязань. В такому випадку, єдиним можливим засобом забезпечення для кредитора можливості компенсувати ймовірні збитки в процесі виконання договорів поставки, є страхування фінансових ризиків за ними.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового Кодексу України від 02.12.2010р. № 2755-VI для цілей оподаткування платники податків зобовязані вести облік доходів, витрат та інших показників, повязаних з визначенням обєктів оподаткування та/або податкових зобовязань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Частиною 4 ст. 16 Закону України Про страхування передбачена обовязкова наявність договору страхування, укладеного між страховиком та страхувальником.

Додатково операції зі страхування фінансових ризиків підтверджуються укладеними до договорів додатками Адендумами та платіжними дорученнями від 25.12.014 № 2556, № № 2557, від 02.02.2015 № 85 про оплату страхових платежів (т. 2, а.с.166-168).

Наявність інших документів на підтвердження витрат за договорами страхування, діючим законодавством України не передбачено, а отже посилання посадових осіб на відсутність актів наданих послуг страхування, в якості обґрунтування висновків ОСОБА_3 перевірки, є недоречним та необґрунтованим.

Оскільки за договорами з контрагентами не було порушень з боку Сторін та розрахунки покупцями було здійснено майже вчасно та повністю, контролюючим органом зроблено висновок щодо відсутності звязку проведених операцій зі страхування з фінансово-господарською діяльністю підприємства відповідно до умов договорів добровільного страхування фінансових ризиків з ПАТ Страхова компанія Кремінь.

Вказаний висновок є також не обґрунтованим оскільки визначення страхування як форми захисту осіб від настання певних подій, обумовлених договором страхування, не містить такої ознаки, як обов'язковий і неминучий настання відповідної події. Страховий випадок може настати, а може не настати, але суть страхування полягає в тому, що застрахована особа (страхувальник) за плату страховикові отримує захист від наслідків можливого настання відповідної події.

Страхова послуга не має матеріального вираження і є наданою з моменту набрання договором страхування чинності.

У відповідності зі ст. 1 Закону України Про страхування страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються зі сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Тобто, з моменту вступу в силу договору страхування і протягом всього строку дії договору страхування послуга страхування є наданої, адже протягом усього строку дії такого договору застрахований інтерес страхувальника є захищеним.

Твердження посадових осіб фіскального органу про те, що договір добровільного страхування фінансових ризиків (та адендуми до нього) з ПАТ СК Кремень укладений без належного обґрунтування та наявності розумних економічних або інших причин (ділової мети), також є не доречним та необґрунтованим.

До повноважень податкового органу належить тільки контроль за дотриманням суб'єктом господарювання податкового законодавства, тоді як оцінка ефективності діяльності платника знаходиться поза межами компетенції органів податкової служби. Отже, обґрунтованість витрат платника, що зменшують в цілях оподаткування отримані ним доходи, не може оцінюватися з точки зору їх доцільності і раціональності для досягнення економічного результату.

Щодо відсутності в договорах страхування та в адендумах до договорів розрахунку чи обґрунтування розміру страхової суми, як на підставу висновків, що містяться в ОСОБА_3 перевірки, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 982 ЦК України розмір страхового платежу є істотною умовою договору страхування.

Згідно до п. 4 ст. 179 Господарського кодексу України при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Будь-яких додаткових вимог, як то обовязкове визначення в договорі страхування розрахунку чи обґрунтування розміру страхової суми, діючим законодавством України не передбачено, а отже сторони самостійно визначили розмір страхових платежів в адендумах до договорів добровільного страхування фінансових ризиків № 1-14 від 01.10.2014р. Відповідно до ст. 38 Закону України Про страхування страхова діяльність підлягає ліцензуванню.

В період дії зазначених вище договорів страхування фінансових ризиків Страховик мав ліцензію на здійснення страхової діяльності у формі добровільного страхування фінансових ризиків - серія АЕ № 198977 від 06.09.2013р. (строк дії з 18.06.2009р. безстроково), а отже останній мав право на укладення договорів страхування та надання відповідних послуг зі страхування фінансових ризиків (т. 2, а.с. 169).

Згідно п. 44.2 ст. 44 ПКУ для обрахунку обєкта оподаткування платник податку на прибуток підприємства використовує дані бухгалтерського обліку щодо доходів та витрат, які визначаються на підставі первинних документів, що підтверджують отримання платником податку доходів та здійснення витрат. Обовязковість складання і зберігання таких документів передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та нормами Розділу II ПКУ. У звязку з цим виникає необхідність накопичення даних про доходи та витрати з метою оподаткування податком на прибуток, використовуючи дані бухгалтерського обліку. Кінцевим етапом такого обліково-податкового процесу щодо сплати податку на прибуток є складання податкової декларації, яку можна вважати основним обліковим регістром податкового обліку з податку на прибуток підприємства.

Згідно пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138 ПКУ до витрат на збут, включають витрати, повязані з реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, зокрема витрати на утримання основних засобів, інших необоротних матеріальних активів, повязаних зі збутом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (оперативна оренда, страхування, амортизація, ремонт, опалення, освітлення, охорона).

З боку позивача представлено до суду всі документи, якими підтверджуються операції зі страхування фінансових ризиків та належним чином відображено витрати за вказаними операціями в бухгалтерському обліку підприємства. Первинні документи досліджені перевіряючими в ході перевірки та не мають зауважень до їх форми та змісту, що підтверджується складеним перевіряючими актом перевірки.

Отже, у ТОВ Джамп є всі правові підстави для врахування вказаних витрат при обчисленні обєкту оподаткування податком на прибуток та визначення фінансового результату до оподаткування.

Згідно п.п. 139.1.9. п. 139.1. ст. 139 ПКУ не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Доказів не надання в ході перевірки або відсутність у платника первинних документів із визначенням їх переліку перевіряючими до суду не надано, відповідний акт не складався, ТОВ Джамп не направлявся. Докази зворотнього матеріали справи не містять.

Таким чином, висновки контролюючого органу про порушення платником п. 44.1, п. 44.2, пп. 138.10.3 п. 138.10 ст. 138, пп. 139.1.1 1 п. 139.1 ст. 139 ПКУ не відповідають фактичним обставинам справи та є такими, що безпідставно зроблені за наявності первинних документів.

Водночас, суд відзначає, що у відповідності до п.п.2 п.4 розд. III Порядку № 727, у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення; зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів.

В порушення зазначених приписів контролюючий орган під час перевірки взаємовідносин позивача не зазначив та не дослідив первинних документів бухгалтерського обліку позивача, що відносяться до господарських операцій при здійсненні яких вчинено порушення; не зазначено первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, не наведено регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інших документів, повязаних з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що спірні податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області від 27.04.2017 № НОМЕР_2, та податкові повідомлення-рішення від 30.06.2017 № НОМЕР_1 є такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства України та без урахування досліджених в ході перевірки первинних документів, не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та підлягають скасуванню.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши постанову суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 243, 245, 246, 250, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.02.2018 по справі № 820/2952/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_3
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_4 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 29.05.2018.