Справа № 383/773/17(2-а/383/40/17)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2018 рокусправа № 383/773/17(2-а/383/40/17)

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Чепурнов Д.В. Сафронова С.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року (суддя Замша О.В.) у справі № 383/773/17 (2-а/383/4/18)

за позовом ОСОБА_1

до 1. Бобринецької районної ради Кіровоградської області;

2. Голови Бобринецької районної ради ОСОБА_2

про визнання бездіяльності протиправною, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту Позивач) звернувся до суду з позовом до Бобринецької районної ради Кіровоградської області (далі по тексту Відповідач-1), Голови Бобринецької районної ради ОСОБА_2 (далі по тексту Відповідач-2), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність голови Бобринецької районної ради Кіровоградської області ОСОБА_2, що полягала у невиконанні обовязку з оприлюднення розпоряджень голови Бобринецької районної ради від 01.09.2017 року № 39-гр, 40-гр, від 08.09.2017 року № 41-гр із зазначенням дати оприлюднення і дати оновлення на офіційному веб-сайті районної ради не пізніше пяти робочих днів з дня їх затвердження/видання, передбаченого статтями 14 і 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 10 жовтня 2017 року відкрито провадження по справі № 383/773/17 (2-а/383/4/18).

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що факт оприлюднення зазначених розпоряджень пізніше пяти робочих днів з дня їх затвердження/видання, та без зазначення дати оприлюднення і дати оновлення, Відповідачем-2 не виконано обовязок, покладений частиною першою статті 14 та частиною першою і третьою статті 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", внаслідок чого допущено протиправну бездіяльність, чим порушене право на своєчасний доступ до достовірної, точної та повної публічної інформації, зокрема на доступ, в тому числі Позивача, на засідання президії 08.09.2017 року та засідання координаційної ради 08.09.2017 року.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року у справі № 383/773/17 (2-а/383/4/18) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Бобринецької районної ради Кіровоградської області, голови Бобринецької районної ради Кіровоградської області ОСОБА_2 про визнання протиправною бездіяльності голови Бобринецької районної ради Кіровоградської області, яка полягає у невиконанні обовязку з оприлюднення розпоряджень голови Бобринецької районної ради від 01 вересня 2017 року № 39-гр і № 40-гр, від 08 вересня 2017 року № 41-гр із зазначенням дати оприлюднення і дати оновлення на офіційному веб-сайті районної ради не пізніше пяти робочих днів з дня їх затвердження/видання, передбаченого статтями 14 і 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації"- відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтоване тим, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, адже Відповідач-2 не є розпорядником публічної інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а тому голова районної ради не може бути відповідачем у позові щодо обмеження права позивача у доступі до публічної інформації, його діяльність щодо виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації» відповідно до п. 17 ч. 6 ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є предметом звіту перед радою. При цьому в ході судового розгляду справи Позивач підтвердив той факт, що звернувшись до суду з позовом до двох відповідачів, обрав як належний спосіб захисту порушеного права визнання бездіяльності лише одного відповідача голови Бобринецької районної ради. Разом з тим, суд першої інстанції не знайшов підстав для виходу за межі позовних вимог у відповідності до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки останнє не призведе до змін в обсязі прав та забезпечення права їх примусової реалізації.

Позивач ОСОБА_1, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року у справі № 383/773/17 (2-а/383/4/18) та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що даний позов Позивачем було спрямовано до Відповідача-2 не як до субєкта владних повноважень-розпорядника інформації у розумінні Закону України «Про доступ до публічної інформації», а як до субєкта владних повноважень-посадової особи у розумінні ст. 4 КАС України та ст. 55 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на яку покладено обовязок в ініціативному порядку оприлюднювати інформацію, зокрема офіційні документи, якими він володіє, в інтересах сприяння прозорості й ефективності публічної адміністрації та з метою заохочення інформованої участі громадськості у питаннях загального інтересу. Наголошено на тому, що суд першої інстанції, встановивши неналежність Відповідача-2, незважаючи на участь у справі належного відповідача, протиправно не спитав у Позивача згоди на відповідну заміну та не провів останню. Зауважено, що порушення строків оприлюднення відповідних розпоряджень безпосередньо вплинуло на права Позивача, оскільки останній був позбавлений можливості відвідати згадані у них заходи (засідання президії, координаційної ради), що ускладнило висвітлення ОСОБА_1 як журналістом, зокрема пленарного засідання ради, яке відбулось 19.09.2017 року, та одержання відповідної суспільно-важливої інформації.

Відповідач-2 голова Бобринецької районної ради ОСОБА_2, подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване. Наголошено на тому, що Відповідач-2 хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування, або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією і в розумінні п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» не може бути її розпорядником. При цьому Позивач в ході судового розгляду справи уточнив, що позовні вимоги останнього стосуються саме Відповідача-2, а тому суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні останніх з огляду на звернення ОСОБА_1 до неналежного відповідача.

Відповідач-1 Бобринецька районна рада Кіровоградської області, відзив на апеляційну скаргу до суду не направила.

Позивач та Відповідачі, кожен окремо, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників Позивача та Відповідачів та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 01.09.2017 року головою Бобринецької районної ради Кіровоградської області видане розпорядження за № 39-гр "Про скликання Президії Бобринецької районної ради сьомого скликання", за № 40-гр "Про організацію проведення засідання Координаційної ради з питань місцевого самоврядування при голові районної ради", 08.09.2017 року за № 41-гр видане розпорядження "Про скликання дванадцятої сесії районної ради сьомого скликання".

22 вересня 2017 року на офіційному веб-сайті районної ради були оприлюднені розпорядження голови Бобринецької районної ради від 01 вересня 2017 року № 39-гр і 40-гр, від 08 вересня 2017 року № 41-гр, тобто на пятнадцятий робочий день з дня затвердження/видання розпоряджень № 39 та № 40 та на десятий робочий день з дня затвердження/видання розпорядження № 41.

Визнання протиправною бездіяльності Відповідача-2 щодо несвоєчасного оприлюднення тексту вказаних розпоряджень і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям та бездіяльності субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 34 Конституції України гарантовано кожному право на вільне збирання, зберігання, використання і поширення інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом лише в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя.

Відповідно до ч.11 ст.59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов'язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначається Законом України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 року № 2939-VI (далі Закон № 2939).

На підставі ч. 1, 2 ст.1 Закону № 2939 публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб'єктами владних повноважень своїх обов'язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб'єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст.4 Закону № 2939 доступ до публічної інформації відповідно до цього Закону здійснюється на принципах: прозорості та відкритості діяльності суб'єктів владних повноважень; вільного отримання, поширення та будь-якого іншого використання інформації, що була надана або оприлюднена відповідно до цього Закону, крім обмежень, встановлених законом; рівноправності, незалежно від ознак раси, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак.

Як визначено ч.1 ст. 5 Закону № 2939 доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Таким чином, цей закон передбачає два способи доступу до інформації - активний і пасивний. Активний - надання інформації за запитами, пасивний - обов'язкове її оприлюднення в офіційних друкованих виданнях, на офіційних веб-сайтах, на інформаційних стендах чи будь-яким іншим способом не пізніше 5 робочих днів із дня затвердження документа (проекти документів - не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду). Вичерпний перелік інформації, яку повинен оприлюднювати її розпорядник, наведено в статті 15 Закону.

Відповідно до пункту 2 ч. 1 статті 15 Закону № 2939 передбачено, що розпорядники інформації зобов'язані оприлюднювати нормативно-правові акти, акти індивідуальної дії (крім внутрішньоорганізаційних), прийняті розпорядником, проекти рішень, що підлягають обговоренню, інформацію про нормативно-правові засади діяльності.

Частиною 2 ст. 15 Закону № 2939 визначено, що інформація, передбачена частиною першою цієї статті, підлягає обов'язковому оприлюдненню невідкладно, але не пізніше п'яти робочих днів з дня затвердження документа. У разі наявності у розпорядника інформації офіційного веб-сайту така інформація оприлюднюється на веб-сайті із зазначенням дати оприлюднення документа і дати оновлення інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені розпорядження оприлюднені на офіційному веб-сайті Бобринецької районної ради 22.09.2017 року, що визнається Відповідачами, тобто не у строк, встановлений ч. 2 ст. 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації", що також було встановлено і судом першої інстанції.

При цьому посилання Відповідачів як на поважність невчасного оприлюднення інформації, на наявність технічних перебоїв роботи сайту, а також оприлюднення в інший, ніж передбачений Законом спосіб, є необгрунтованими, оскільки зазначені розпорядження видані 01.09.2017 року та мали бути оприлюднені не пізніше 06.09.2017 року, тобто до дня, від якого сайт не працював. Зазначення дати оприлюднення документів і дати оновлення інформації на сайті під час її оприлюднення 22.09.2017 року також не здійснювалося. Отже, внаслідок не оприлюднення у встановлені строки розпоряджень голови Бобринецької районної ради від 01.09.2017 та від 08.09.2017 року, було порушено вимоги до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Разом з тим, згідно п.1 ч. 1 ст. 13 Закону № 2939 розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб'єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб'єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов'язковими для виконання.

Так, відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 29.09.2016 року № 10 «Про практику застосування адміністративними судами законодавства про доступ до публічної інформації» визначене поняття "суб'єкт владних повноважень" не охоплює посадових осіб і службових осіб органів державної влади, місцевого самоврядування, оскільки за своїм статусом та колом повноважень вони не підпадають під розуміння органу державної влади та інших суб'єктів, зазначених у пункті 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI. У зв'язку з цим такі особи не можуть (не мають здатності) виконувати обов'язки розпорядника інформації, у тому числі обов'язки щодо обліку та оприлюднення публічної інформації (статті 14, 15 Закону № 2939-VI). У разі подання позову до таких осіб судам необхідно залишати його без задоволення через неналежність відповідача (нездатність таким відповідачем порушити права позивача), за умови якщо позивач відмовиться від їх заміни на належного відповідача і/або суд не знайде підстав для залучення другого відповідача.

Відповідно до частини першої статті 5 та частини першої статті 12 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський, селищний, міський голова (далі - міський голова) входить до системи місцевого самоврядування і є головною посадовою особою територіальної громади відповідно села (добровільного об'єднання в одну територіальну громаду жителів кількох сіл), селища, міста.

Конституційний Суд України у пункті 4 Рішення від 6 липня 1999 року № 7-рп/99 роз'яснив, що міський голова як особа, що має представницький мандат, виступає від імені виборців, зокрема представляє територіальну громаду, міську раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об'єднаннями громадян тощо; звертається до суду з питань визнання незаконними актів відповідних органів місцевого самоврядування, місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ та організацій, які обмежують права та інтереси територіальної громади, а також повноваження ради та її органів; укладає від імені територіальної громади, міської ради та її виконавчого комітету договори відповідно до законодавства (частина третя статті 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні"). Виконання цих функцій та повноважень має місце тому, що виборці обрали його і наділили мандатом (тобто дорученням).

З наведеного випливає, що міський голова хоча й входить до системи місцевого самоврядування, однак не є органом місцевого самоврядування - сільською, селищною, міською радою або їх виконавчим органом, а тому не володіє публічною інформацією і в розумінні пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 2939-VI не може бути її розпорядником. У зв'язку з цим міський голова не може бути належним відповідачем у спорі щодо надання доступу до публічної інформації за інформаційним запитом.

Аналогічний підхід слід застосовувати й до голів районної (обласної) рад. Відмінність між головами районних (обласних) рад та міським головою полягає у порядку обрання їх на ці посади. На відміну від міських голів, які безпосередньо обираються територіальними громадами села, селища, міста, голови районних (обласних) рад обираються з числа депутатів цих рад.

Залежно від того, у чиєму володінні знаходиться запитувана інформація, належним відповідачем за позовами щодо доступу до публічної інформації у таких випадках є або відповідний представницький орган місцевого самоврядування (сільська, селищна, міська, районна, обласна ради) або виконавчий орган місцевого самоврядування.

Так, відповідно до пунктів 13, 14, 17 частини шостої статті 55 Закону № 280/97-ВР, голова районної, обласної, районної у місті ради забезпечує роботу по розгляду звернень громадян та доступу до публічної інформації; веде особистий прийом громадян, забезпечує гласність у роботі ради та її органів, обговорення громадянами проектів рішень ради, важливих питань місцевого значення, вивчення громадської думки, оприлюднює рішення ради; звітує перед радою про свою діяльність не менше одного разу на рік, у тому числі про виконання Закону України "Про доступ до публічної інформації", здійснення державної регуляторної політики відповідно виконавчим апаратом районної, обласної ради, районної у місті ради, а на вимогу не менш як третини депутатів - у визначений радою термін.

Таким чином, вказаними правовими приписами не передбачено повноважень або обовязку саме Відповідача-2 щодо забезпечення оприлюднення розпоряджень голови районної відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Приймаючи рішення у даній справі колегія суддів враховує, що у відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Разом з тим, колегія суддів апеляційного суду вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для заміни неналежної сторони у справі, оскільки в даному випадку належний відповідач по справі, а саме Бобринецька районна рада Кіровоградської області, була залучена до участі у справі ще з поданням Позивачем відповідного адміністративного позову.

Щодо висновків суду першої інстанції відносно відсутності підстав для виходу за межі позовних вимог з огляду на те, що задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправною бездіяльності не призведе до зміни в обсязі прав, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб'єктивне право особи та її юридичний обов'язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб'єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

Порушенням суб'єктивного права особи є створення будь-яких перепон у реалізації нею свого суб'єктивного права, що унеможливлюють одержання особою того, на що вона вправі розраховувати в разі належної поведінки зобов'язаної особи. Так само протиправним є покладення на особу додаткового обов'язку, який не випливає зі змісту конкретних правовідносин за участі цієї особи.

Отже, неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб'єктивних прав та обов'язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов'язку.

Згідно статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб'єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб'єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення її прав, свобод або законних інтересів.

Здійснюючи передбачене статті 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов'язаний надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

В разі відповідного звернення особи суд повинен розглянути питання щодо наявності порушення суб'єктивного права заявника у конкретних правовідносинах, установити, чи були порушені права, свободи або законні інтереси позивача і на підставі цього вирішити спір.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, Відповідачами було порушено встановлений законом строк оприлюднення розпоряджень голови ради, що останніми не заперечується. Вказана бездіяльність безпосередньо стосуються також і Позивача, оскільки останній був позбавлений можливості бути присутнім на відповідних засіданнях з метою їх висвітлення для громадськості, з огляду на що права Позивача були порушені Відповідачем-1.

Приписами п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

З огляду на вказане та факт оприлюднення відповідних розпоряджень із пропуском встановленого строку, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що достатньо ефективним способом захисту порушеного права в даному випадку буде саме визнання протиправною бездіяльності Відповідача-1 щодо невиконанні обовязку з оприлюднення розпоряджень голови Бобринецької районної ради від 01.09.2017 року № 39-гр, 40-гр, від 08.09.2017 року № 41-гр із зазначенням дати оприлюднення і дати оновлення на офіційному веб-сайті районної ради не пізніше пяти робочих днів з дня їх затвердження/видання, передбаченого статтями 14 і 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи були порушені норми матеріального права, неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і тому вимоги апеляційної скарги підлягають задоволенню, а рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року у справі № 383/773/17 (2-а/383/4/18) - скасуванню із прийняттям нового про часткове задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, ст. 310, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 06 березня 2018 року у справі № 383/773/17 (2-а/383/4/18) скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бобринецької районної ради Кіровоградської області, що полягала у невиконанні обовязку з оприлюднення розпоряджень голови Бобринецької районної ради від 01.09.2017 року № 39-гр, 40-гр, від 08.09.2017 року № 41-гр із зазначенням дати оприлюднення і дати оновлення на офіційному веб-сайті районної ради не пізніше пяти робочих днів з дня їх затвердження/видання, передбаченого статтями 14 і 15 Закону України "Про доступ до публічної інформації".

В задоволенні позовних вимог до голови Бобринецької районної ради ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бобринецької районної ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору за подання адміністративного позову та апеляційної скарги у розмірі 1600 грн. (одна тисяча шістсот гривень).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 31 травня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: С.В. Сафронова