Справа № 367/5056/17
Суддя: Кобаль М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 367/5056/17 Суддя (судді) першої інстанції: Саранюк Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Кобаля М.І.,

Суддів: Горяйнова А.М., Губської Л.В.,

при секретарі: Кривді В.І.

за участю:

представника позивача: ОСОБА_3

представника відповідача: Тичини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області Терещенка Миколи Миколайовича, державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському районі, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гаєвського Ігоря Володимировича, заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Постуліна Олександра Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Київській області, старшого державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені ГУ Держгеокадастру у Київській області Терещенка Миколи Миколайовича, державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - головного спеціаліста відділу контролю за використанням та охороною земель у Києво-Святошинському районі, Макарівському, Бородянському районах та м. Буча та м. Ірпені Головного управління Держгеокадастру у Київській області Гаєвського Ігоря Володимировича, заступника головного державного інспектора у сфері державного контролю за виконанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель - начальника Управління з контролю за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру у Київській області Постуліна Олександра Сергійовича (далі - Відповідачі) просив протиправними дії та скасувати постанову №98-ДК/0008П/ОВ/01/-17 від 29.06.2017.

Рішенням Ірпіньського міського суду Київської області від 03 березня 2018 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши представників сторін, що прибули у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а оскаржуване рішення - скасувати, виходячи з наступного.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно із ч. 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.08.2017 позивач звернувся з даним адміністративним позовом до адміністративного суду, предмет позову стосується визнання протиправними дій відповідачів, а саме: що 10.07.2017 року ОСОБА_5 отримав лист від Головного управління Держгеокадастру у Київській області в якому знаходилися копії акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об'єктом земельної ділянки від 20.06.2017 року, копія акту обстеження земельної ділянки від 20.06.2017 року, протоколу про адміністративне правопорушення від 23.06.2017 року, розрахунок розміру шкоди, та постанови про закриття справи від 29.06.2017 року.

З вищевказаної постанови вбачається, що ОСОБА_5, як фізичною особою - підприємцем, 20.06.2017 року знято ґрунтовий покрив на земельній ділянці з кадастровим номером НОМЕР_1 загальною площею 21,6601 га (яка перебуває у приватній власності та належить громадянки ОСОБА_9), що є порушенням ст. 168 Земельного кодексу України.

Вважаючи, постанову Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 98-ДК/0008П/ОВ/01/-17 від 29.06.2017 незаконною, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова № 98-ДК/0008П/ОВ/01/-17 від 29.06.2017 була винесена відповідно до вимог чинного законодавства України та в межах наданих повноважень, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Колегія суддів апеляційної інстанції, перевіряючи у межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість рішення місцевого адміністративного суду, зазначає наступне.

Правовими положеннями ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Стаття 18 КАС України (в редакції на день подання позову, тобто до 15.12.2017) встановлювала правила предметної підсудності.

Згідно з ч. 1 ст. 18 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа органу місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам; 2) усі адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 3) виключено 4) усі адміністративні справи щодо спорів фізичних осіб з суб'єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг; 5) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, передбачених пунктами 1 - 4 частини першої цієї статті; 6) адміністративні справи щодо примусового повернення в країну походження або третю країну та примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 КАС України, окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом, в якому оскаржує рішення, прийняте - Головним управлінням Держгеокадастру у Київській області, який є суб'єктом владних повноважень та, який не є органом місцевого самоврядування, а є державною установою.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що позовна заява подана позивачем з порушенням правил предметної підсудності адміністративного судочинства і не може бути розглянута Ірпінським міським судом Київської області, як адміністративним судом, оскільки дана справа підсудна окружному адміністративному суду.

Таким чином, суд першої інстанції прийняв рішення у справі з порушенням норм процесуального права.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що дана справа підлягає розгляду окружним адміністративним судом, територіальна юрисдикція якого охоплює Київську область. Таким судом згідно Указу Президента України від 16.11.2004 року №1417/2004 є Київський окружний адміністративний суд.

Відповідно до ч.1 ст. 318 КАС України рішення суду підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил юрисдикції (підсудності), визначених статтям 20, 22, 25-80 цього Кодексу.

Статтями 20 та 21 КАС України (в редакції на день прийняття судом апеляційної інстанції рішення) також визначено, що даний спір щодо оскарження дій суб'єкта владних повноважень підлягає розгляду окружним судом.

Внаслідок вказаного, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції і направлення справи до Київського окружного адміністративного суду для розгляду за підсудністю.

Верховенство права є найважливішим принципом правової держави. Змістом цього принципу є пріоритет (тобто верховенство) людини, її прав та свобод, які визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні. Цей принцип закріплено у ст. 3 Конституції України.

Окрім того, права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Як зазначено в п. 4.1 Рішення Конституційного суду України від 02.11.2004 р. N 15-рп/2004 суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує захист гарантованих Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина, прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях визначив окремі ознаки принципу верховенства права у розбудові національних систем правосуддя та здійсненні судочинства, яких мають дотримуватись держави - члени Ради Європи, що підписали Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги правову позицію викладену Європейським судом з прав людини у справі «Zand v. Austria» від 12 жовтня 1978 року, в якій Судом зазначено, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що даний адміністративний спір підсудний окружному адміністративному суду відповідно до законодавчого розмежування предметної юрисдикції адміністративних судів.

Тобто, в даному випадку, «суд, встановлений законом», в порядку ч.1 ст. 6 Конвенції, і який має розглядати даний спір є Київський окружний адміністративний суд.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування рішення суду та направлення справи для розгляду по суті до відповідного окружного адміністративного суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 315, 318, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 03 березня 2018 року - скасувати, а справу направити на розгляд за встановленою законом підсудністю до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційну скаргу може бути подано безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 329 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Суддя-доповідач: М.І. Кобаль

Судді: А.М. Горяйнов

Л.В. Губська