Справа № 607/6920/18
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

Справа № 607/6920/18

04 червня 2018 рокум. Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Мірінович У.А., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23.04.2018 адміністративну справу № 607/6920/18 за позовом Тернопільського обєднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680 грн. передано на розгляд Тернопільському окружному адміністративному суду.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 07.03.2018 на підставі постанови ВП № 26381843, виданої 11.03.2016 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, останній виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55943221 щодо виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680 грн.

Винесену оскаржену постанову позивач вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки на виконання виконавчого листа № 2-а-9635, виданого 06.05.2011 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, розпорядженням УПФУ в місті Тернополі № 188833 від 17.05.2011 було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 за період з 01.10.2010 по 31.05.2011, доплата по перерахунку в сумі 29404,87 грн. була виплачена в червні 2011 року.

Таким чином, враховуючи те, що позивач виконав зазначене рішення суду, то відповідач безпідставно дійшов висновку про не виконання позивачем виконавчого листа № 2-а-9635 від 06.05.2011, внаслідок чого протиправно виніс постанову від 11.03.2016 про накладення на позивача штрафу в розмірі 680 грн.

У відповідності до вимог пункту 5 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Як слідує з матеріалів справи, що предметом позову є визнання протиправною та скасування постанови від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до статті 118 та частини першої статті 120 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

Частиною першою статті 122 КАС визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до статті 287 КАС, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таку позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів (пункту 1 частина друга статті 287 КАС).

Порівняльний аналіз термінів "дізнався" та "повинен був дізнатися", що містяться у статті 287 КАС України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо.

Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобовязаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Позивач у клопотанні про поновлення строку звернення до суду від 19.04.2018 № 5516 зазначає, що причинною пропуску десятиденного строку звернення до суду є те, що отримавши 12.03.2018 постанову старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області ОСОБА_2 про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 з виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. Пенсійний фонд 23.03.2018 (в межах десятиденного строку) звернувся до Тернопільського окружного адміністративного суду із скаргою про визнання протиправними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 з виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн.

Однак, ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 27.03.2018 зазначену скаргу Пенсійного фонду повернуто в зв'язку з тим, що вимога з приводу оскарження постанови державного виконавця про накладення штрафу, враховуючи положення частини пятої статті 287 КАС, повинна розглядатись Тернопільським міськрайонним судом як адміністративним судом, який видав виконавчий лист.

Надалі, 06.04.2018 Пенсійний фонд подав позовну заяву до Тернопільського міськрайонного суду про визнання протиправною та скасування постанови від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680,00 грн. та визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 з виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016. Однак, позовна заява була повернута позивачу у звязку з тим, що обєднано в одне провадження кілька вимог, які підсудні різним судам.

Таким чином, враховуючи те, що зазначеними судами скарга та позовна заява позивача щодо скасування постанов державного виконавця про накладення штрафу та відкриття виконавчого провадження від 07.03.2018 з виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016 поверталися з різних причин, позивач вважає, що десятиденний строк звернення до суду пропущений з поважних причин.

Однак, суд не погоджується із такими доводами позивача щодо поважності причини пропуску строку звернення до суду з приводу оскарження постанови державного виконавця від 11.03.2016, з огляду на наступне.

Як слідує з матеріалів справи, що на підставі виконавчого листа № 2-а-9635, виданого 06.05.2011 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 26381843, якою зобовязано позивача починаючи з 01.10.2010 провести перерахунок та проводити виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статей 50, 54, 67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", обчисленої з розміру основної (державної) пенсії не менше 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії за віком виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, що визначається згідно частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

11.03.2016 відповідач виніс постанову про накладення штрафу за невиконання виконавчого листа № 2-а-9635, виданого 06.05.2011 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Надалі, 07.03.2018 на підставі постанови ВП № 26381843, виданої 11.03.2016 Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, останній виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 55943221 щодо виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680 грн.

Відповідно до частини першої статті 8 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV, який дійв на момент винесення оскарженої постанови (далі Закон № 606-XIV) сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Частиною першою статті 12 Закону № 606-XIV визначено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом, подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усні та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході виконавчого провадження, у тому числі під час проведення експертизи, заперечувати проти клопотань, доводів та міркувань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Водночас, частиною другою статті 11 Закону № 606-XIV визначено, що державний виконавець надає сторонам виконавчого провадження та їх представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

Аналізуючи зазначені норми Закону № 606-XIV та терміни "дізнався" та "повинен був дізнатися", суд дійшов висновку, що позивач мав право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження ВП № 26381843, внаслідок чого міг своєчасно дізнатися про оскаржену постанову.

Слід відмітити, що в огрунтування пропуску строку звернення позивач зазначає підстави які виникли з дати винесення постанови про відкриття провадження від 07.03.2018 за ВП № 55943221, а саме щодо виконання постанови державного виконавця від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680 грн., та позивач не навів обєктивних підстав щодо наявності поважних причин пропуску більше як на 1 рік та 11 місяців строку звернення з дати винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу від 11.03.2016 до дати відкриття виконавчого провадження за такою (07.03.2018).

Зі змісту п. 51 рішення Європейського Суду з прав людини від 22 жовтня 1996 року у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства", п. 570 рішення Європейського Суду з прав людини від 20 вересня 2011 року у справі "ВАТ "Нафтова компанія "Юкос" проти "Росії", правової позиції викладеної Верховним Судом України у справі № 6-2469цс16 вбачається, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Дотримання строків розгляду адміністративних справ одна з обовязкових передумов ефективності адміністративних проваджень, оскільки результат правозастосовчої діяльності безпосередньо залежить від часових меж їх реалізації. Будь-який вид адміністративного провадження базується на процесуальних принципах, серед яких оперативність і швидкість, що забезпечується чітко регламентованими строками, закріпленими в законах та підзаконних актах.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Відповідно до частини другої статті 123 КАС якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частини четвертої статті 169 КАС визначено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи те, що заяву подано з пропущенням десятиденного строку звернення до адміністративного суду, а також те, що позивач не надав належні докази поважності причин його пропуску, а суд у клопотанні не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід повернути позивачу.

Керуючись статтями 123, 169, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені клопотання позивача від 19.04.2018 № 5516 про визнання підстав, для поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказаних у клопотанні поважними та поновлення строку, - відмовити.

Позовну заяву і додані до неї матеріали Тернопільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області до Відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про визнання протиправною та скасування постанови від 11.03.2016 про накладення штрафу в розмірі 680 грн.,- повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Мірінович У.А.

Копія вірна

Суддя Мірінович У.А.