Справа № 811/1684/16
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-03-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 березня 2018 року 14:23 № 811/1684/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді Аблова Є.В.,

суддів Літвінової А.В., Мазур А.С.,

за участю секретаря судового засідання Борсуковської О.А.,

за участю сторін:

представника позивача - Репело О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Селянського (фермерського) господарства «НОНТІ»

до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області Сидоренка Віталія Володимировича, Державної архітектурно-будівельної інспекції України,

про визнання протиправним та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

З Кіровоградського окружного адміністративному суду передана на розгляд Черкаському окружному адміністративному суду адміністративна справа за позовом Селянського (фермерського) господарства «НОНТІ» (далі - позивач, СФГ «НОНТІ») до головного інспектора будівельного нагляду Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській Сидоренка Віталія Володимировича (далі - відповідач 1), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (далі - відповідач 2), в якому просить визнати протиправними та скасувати постанову №1011-3/58/2492 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.03.2017, якою СФГ «НОНТІ» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 52 200,00 грн.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 13.07.2017 вказану справу прийнято до розгляду, а ухвалою суду від 08.08.2017 передано, на підставі статті 22 КАС України, для розгляду Окружному адміністративному суду міста Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.09.2017 прийнято справу до провадження та призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вважає оскаржувану постанову незаконною та необґрунтованою. Представником позивача вказано, що виявлене порушення позивачем самостійно виявлено та невідкладно подано зміни про його усунення, про що свідчить змінена декларація, а відтак штраф застосований до позивача безпідставно.

Представник відповідачів проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши на їх безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити у їх задоволенні.

Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.09.2016 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Кіровоградській області подано декларацію про готовність об'єкта до експлуатації «Будівництво складу на території Новоандріївської сільської ради, с. Новоандріївка (за межами населеного пункту), Новгородківського району Кіровоградської області».

На виконання пункту 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 №553 відповідачем 1 на підставі направлення від 27.10.2016 №1157 проведено позапланову перевірку достовірності даних, наведених у поданій позивачем декларації.

Під час проведення перевірки встановлено, що згідно «Общего журнала работ СФГ «НОНТІ» та актів огляду прихованих робіт за №№1-10 будівництва вказаного складу здійснювалось ТОВ «Ангар-Агробуд» (договір підряду на будівництво складу №45 від 12.11.2015) в період з 09.08.2016 по 15.08.2016, що свідчить про факт наведення недостовірних даних в поданій декларації, оскільки в пункті 5 останньої (інформація про підрядника) вказано, що будівельні роботи виконувались господарським способом, а саме ОСОБА_3.

За результатами проведеної перевірки відповідачем 1 складено акт №1058/2016ю-Нвг та протокол №55/2016ю-Нвг від 31.10.2016.

В подальшому, у присутності посадової особи позивача, розглянувши матеріали перевірки, відповідачем винесено постанову №1011-3/58/2492 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 09.03.2017, якою СФГ «НОНТІ» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абз.3 п.6 ч.2 ст.2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у розмірі 52 200,00 грн.

Оцінивши за правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Правові та організаційні основи містобудування врегульовуються Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-УІ у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин (далі - Закон №3038).

Статтею 34 Закону №3038 передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до І-Ш категорії складності.

Частиною першою статті 39 Закону №3038 встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до І-Ш категорії складності, та об'єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації.

Форма декларації про готовність об'єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністром України.

Згідно з частинами четвертою - шостою статті 39 Закону №3038 прийняття рішення про реєстрацію (відмову у реєстрації) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об'єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.

Згідно з частиною восьмою статті 39 Закону №3038 експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Як зазначено у частині десятій Закону №3038 та пункті 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461 Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об'єкта до експлуатації, та за експлуатацію об'єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

За приписами частини першої статті 39-1 Закону №3038 встановлено, що у разі виявлення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об'єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Замовник зобов'язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

Як зазначив відповідач під час проведення перевірки позивача 31.10.2016 та підтверджується матеріалами справи, при перевірці встановлено порушення частини 10 статті 39 Закону №3038 та пункту 16 Постанови Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 №461, а саме в пункті 5 поданої замовником декларації про готовність об'єкта до експлуатації наведені недостовірні дані, а саме вказано, що будівельні роботи виконувались господарським способом в особі ОСОБА_3

В той час як за результатами попередньої перевірки встановлено, що будівельні роботи виконувала підрядна організація ТОВ «Ангар-Агробуд». Крім того, з досліджених матеріалів справи вбачається, що між позивачем та ТОВ «Ангар-Агробуд» укладено договір підряду на будівництво складу від 12.11.2015 №45.

У зв'язку з відмовою у підписанні та отриманні примірників документів, якими оформлена перевірка, в них зроблено відповідний запис та надіслано на адресу позивача засобами поштового зв'язку і отримано ним 07.11.2016, що не заперечується позивачем.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначив про те, що у декларації про початок будівельних робіт від 09.08.2016 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 22.09.2016 ним помилково зазначено інформацію про генерального підрядника - роботи виконувались господарським способом в особі ОСОБА_3 Вказану помилку ним виявлено самостійно та подано заяву про внесення змін до декларації про початок будівельних робіт, та після реєстрації цих змін, подано заяву про внесення змін до декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Зазначене підтверджується наявною у матеріалах справи копіями декларації про початок будівельних робіт, зареєстрованої 02.11.2016 та декларації про готовність об'єкта до експлуатації, зареєстрованої 03.11.2016.

Позивач вважає, що оскільки про наявність протоколу, акту, припису про усунення порушень йому стало відомо 07.11.2016, а заяву про внесення змін до декларації про готовність об'єкта до експлуатації ним подано 03.11.2016, то це свідчить про те, що ним самостійно виявлено допущену у декларації помилку та добровільно вчинив дії для її виправлення, відтак відсутні підстави для застосовування штрафних санкцій.

Проте суд відхиляє вказані доводи позивача, оскільки як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, вказаний факт правопорушення виявлено під час перевірки 31.10.2016, що спростовує твердження позивача про самостійне виявлення помилки у декларації.

Враховуючи вищенаведене, на думку суду, твердження позивача про порушення його прав та обов'язків спростовується матеріалами справи та встановленими обставинами, а також беручи до уваги те, що позивач не заперечує внесення у декларацію даних, що не відповідають та не підтверджуються належними доказами, суд дійшов висновку, що відповідачем 1 вірно встановлено, що вказані у пункті 5 декларації про готовність об'єкта до експлуатації дані є недостовірними.

Частиною другою статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» передбачена відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності. Зокрема, суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації.

Враховуючи зазначені порушення та повноваження відповідача, надані йому законодавством у сфері містобудівної діяльності, суд прийшов до висновку, що відповідачем об'єктивно встановлено порушення позивачем вимог законодавства містобудівної діяльності та правомірно винесено постанову про накладення штрафу, а тому правові підстави для визнання її незаконною та скасування відсутні.

Відповідачі, як суб'єкти владних повноважень, повністю довели правомірність прийняття оскаржуваної постанови.

Водночас, твердження позивача не спростовують встановленого відповідачем факту вчинених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

З урахування встановлених обставин у справі, системно проаналізувавши приписи законодавства України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.

Відповідно, враховуючи те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати відшкодуванню позивачу не підлягають.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено 23.05.2018.

Головуючий суддя Є.В.Аблов

Судді А.В. Літвінова

А.С. Мазур