Справа № 663/2128/17
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2018 року

Київ

справа №663/2128/17

адміністративне провадження №К/9901/1237/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів - Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області

на постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2017 року (прийняту у складі судді Клімченка М.І.)

та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року (постановлену у складі колегії суддів Скрипченка В.О., Димерлія О.О., Осіпова Ю.В.)

у справі за позовом ОСОБА_2

до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Скадовського об'єднаного управління ПФУ Херсонської області з позовом про зобов'язання здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року залишено без змін постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 24 липня 2017 року, якою адміністративний позов задоволено повністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву до неї

У касаційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій у своїх рішеннях норм матеріального та процесуального права, вважає їх незаконними та необґрунтованими, просить рішення судів попередніх інстанцій скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволені позову відмовити.

Касаційну скаргу мотивує тим, що при виході позивача у відставку довічне грошове утримання має обраховуватись відповідно до законодавства, яке діє на момент виходу судді у відставку.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ УСТАНОВЛЕНІ СУДАМИ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

Рішенням Вищої Ради Правосуддя №1401/0/15-17 від 06 червня 2017 року ОСОБА_2 звільнено з посади судді Скадовського районного суду Херсонської області у зв'язку з поданням заяви про відставку.

З 16 червня 2017 року її відраховано зі штату Скадовського районного суду Херсонської області згідно наказу ТУ ДСА України в Херсонській області від 15 червня 2017 року.

17 серпня 2017 року позивачка звернулась до Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області з листом, в якому просила перерахувати щомісячне довічне грошове утримання з 80% до 86% від суддівської винагороди, яку вона отримувала, посилаючись на те, що має 23 роки стажу, що дає їй право на відставку.

Листом від 08 вересня 2017 року №2936/01-02 відповідач в перерахунку розміру грошового щомісячного довічного грошового утримання позивачці відмовив, зазначивши, що половина строку навчання у вищому юридичному закладі за денною формою не може бути зарахованою до стажу, який дає право на відставку судді, та відповідно, не впливає на розмір щомісячного довічного грошового утримання, оскільки це не було передбачено ст. 43 Закону «Про статус суддів», що діяв на час її призначення суддею.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

За загальним правилом, установленим частиною першою статті 58 Конституції України закони та інші правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з частиною першою статті 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і Законами України.

Діяльність суддів гарантується, зокрема, особливим порядком їх обрання або призначення, звільнення з посади; обмеженням прав судців на виконання іншої оплачуваної роботи, крім викладацької, наукової та творчої; фінансуванням функціонування судів та діяльності суддів виключно за рахунок коштів Державного бюджету України (стаття 126, частина друга статті 127, стаття 128, стаття 130).

Відповідно до статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, правом судді на відставку. При прийнятті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності судді.

Тобто, гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних, про що також неодноразово було зазначено і Конституційним Судом України, зокрема, у рішеннях від 08 червня 2016 року № 4- рп/2016, від 3 червня 2013 року № 3-рп/2013, від 22 травня 2008 року №10-рп/2008, від 11 жовтня 2005 року №8-рп/2005.

Згідно з частиною п'ятою статті 120 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» за суддею, звільненим за його заявою про відставку, зберігається звання судді та гарантії недоторканності, встановлені для судді до його виходу у відставку.

Згідно частиною третьою статті 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08 червня 2016 року №4-рп/2016) щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Аналогічні норми містить і Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року, який набрав чинності 30 вересня 2016 року Так, відповідно до абзацу 2 пункту 25 розділу XII Прикінцеві та перехідні положення цього Закону розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Враховуючи, що позивачку зараховано до штату Скадовського районного суду на посаду судді в січні 2006 року, визначення її стажу роботи має відбуватися за нормами чинного на той час Закону України «Про статус суддів», а саме частини четвертої статті 43 яка передбачала, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов'язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також слідчих на посадах прокурорів за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років (Частину четверту статті 43 доповнено абзацом другим згідно із Законом №4015-12 від 24 лютого 1994 року).

Крім того, на той час діяв Указ Президента України №584 від 10 липня 1995 року «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», який передбачав, що до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.

За правовою позицією Європейського Суду з прав людини, викладеної у рішенні по справі «Суханов та Ільченко проти України» (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine) від 26 вересня 2014 року, за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних Судів, якою підтверджується її існування.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України у справі №21-6664а15 від 06 липня 2016 року, до стажу роботи на посаді судді зараховується половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, якщо на момент виникнення спірних правовідносин були чинні відповідні нормативні акти.

За правовою позицією Верховного Суду України, визначеній в постанові від 01 липня 2014 року в справі №21-244а14, правовідносини щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсія призначається за спеціальними законами, виникають не в момент звернення за призначенням пенсії, а в момент виникнення права на її призначення.

Враховуючи усталену практику національних судів, Суд робить висновок, що у спірних правовідносинах при обрахуванні довічного грошового утримання судді у цій справі слід застосовувати законодавство яке регулювало такі відносини на момент коли позивач був зарахований до штату Скадовського районного суду Херсонської області, а не законодавство, яке діє на момент виходу позивача у відставку.

Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, судами першої та апеляційної інстанції було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Скадовського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Херсонської області залишити без задоволення.

2. Постанову Скадовського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2017 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді І.Л.Желтобрюх

Т.Г.Стрелець