Справа № 219/50/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

31 травня 2018 року

м. Київ

справа № 219/50/17

адміністративне провадження № К/9901/44030/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Коваленко Н. В., Мороз Л. Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу № 219/50/17

за позовом ОСОБА_2 до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, третя особа - Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області (у складі судді Конопленко О. С.) від 27 лютого 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів: Міронової Г. М., Арабей Т. Г., Геращенка І. В.) від 12 квітня 2017 року, встановив:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. У січні 2017 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, в якому просила:

- визнати неправомірною бездіяльність Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії позивачу;

- зобов'язати Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити позивачу невиплачену пенсію та відновити виплату належної пенсії з 01 січня 2017 року.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що перебуває на обліку Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області; в Управлінні праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради позивач отримала довідку про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 27 квітня 2016 року № . В липні 2015 року ОСОБА_2 припинили виплачувати пенсію та повідомили, що припинення пов'язане з перевіркою місця проживання за адресою, вказаною у довідці переселенця.

3. Постановою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2017 року адміністративний позов задоволено:

- визнано неправомірною бездіяльність Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення ОСОБА_2 виплати пенсії.

- зобов'язано Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області сплатити ОСОБА_2 невиплачену пенсію і відновити виплату належної їй пенсії з 01 січня 2017 року.

4. Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року постанову суду першої інстанції змінено; скасовано розпорядження начальника УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області (Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області) від 22 липня 2015 року, яким призупинено виплату пенсії позивачу до з'ясування.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, Бахмутське об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Артемівського міськрайонного суду від 27 лютого 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року, і прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 22 березня 2018 року касаційну скаргу Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області на постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року у справі № 219/50/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 29 травня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

10. Станом на 31 травня 2018 року заперечень або відзиву на касаційну скаргу до суду не надходило.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач є пенсіонером, отримує пенсію за віком, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1.

12. Позивач є внутрішньо переміщеною особою, яка перемістилася з м. Єнакієве Донецької області (територія тимчасово непідконтрольна українській владі, зареєстроване місце проживання), до АДРЕСА_1 (фактичне місце проживання), що підтверджується довідкою від 29 грудня 2014 року № .

13. У вересні 2014 року позивач звернулась до Управління Пенсійного фонду України в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області з заявою про виплату пенсії, в якій просила запросити пенсійну справу з Управління Пенсійного фонду України м. Єнакієве та виплачувати пенсію за фактичним місцем проживання.

14. Згідно відповіді начальника Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради від 22 лютого 2017 року за № 04 вх. 01- 496, ОСОБА_2 перебувала на обліку в Управлінні з 29 грудня 2014 року як переміщена особа у зв'язку з проведенням АТО відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» за адресою: АДРЕСА_1, згідно інформації із Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб 31 травня 2016 року вибула в інший район (а.с.78).

15. З довідки від 27 квітня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи слідує, що з 01 березня 2016 року фактичним місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 (а.с. 8).

16. Станом на 08 лютого 2017 року вказана довідка є дійсною і безстроковою, що підтверджується відповіддю начальника Управління соціального захисту населення Костянтинівської міської ради від 08 лютого 2017 року № 01-20-1086-06.

17. Розпорядженням начальника УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області від 22 липня 2015 року позивачу призупинено виплату пенсії до з'ясування. Пенсію виплачено по 31 липня 2015 року (а.с. 46).

18. Не погоджуючись з неправомірною бездіяльністю Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо припинення виплати пенсії, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

19. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суди попередніх інстанцій застосували положення Конституції України (ст. 19, 22, 24, 46), практику Європейського суду з прав людини (рішення у справі «Пічкур проти України» (Заява № 10441/06) від 07 листопада 2013 року) та виходили з наступного законодавчого регулювання спірних правовідносин:

- Закон України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року (далі - Закон № 1058-IV) або інший закон з питань пенсійного забезпечення не передбачає будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є тільки підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону, але жоден з таких випадків відповідачем не застосований та не доведений.

- статтею 4 Закону № 1058 встановлено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України; складається з Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, цього Закону, Закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов'язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

- у відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, яка визначає складові законодавства про пенсійне забезпечення в Україні, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

- відповідно до ст. 47 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

- Частиною 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом;

20. У постанові суду апеляційної інстанції зазначено, що розпорядженням начальника УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області від 22 липня 2015 року позивачу призупинено виплату пенсії до з'ясування.

З вказаного розпорядження не вбачається до з'ясування яких саме підстав позивачу призупинено виплату пенсії. Також відповідачем не надано доказів коли вказане розпорядження було направлене позивачу, та чи було взагалі направлено відповідно до вимог чинного законодавства. Колегія суддів апеляційного суду також вказала, що відповідачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу з 1 серпня 2015 року не приймалось.

Доводи відповідача стосовно переміщення позивача до м. Костянтинівка Донецької області апеляційний суд вважає такими, що не стосуються вирішення спірного питання цієї справи, оскільки відповідачем припинено виплату пенсії відповідачу ще до того, як остання перемістилась до іншого фактичного місця проживання.

21. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що у відповідача були відсутні встановлені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» підстави для призупинення пенсійних виплат позивачу з 01 серпня 2015 року.

22. Для повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, суд апеляційної інстанції вважав необхідним вийти за межі позовних вимог та доповнити резолютивну частину постанови Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2017 року - скасувати розпорядження начальника УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області (Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області) від 22 липня 2015 року, яким призупинено виплату пенсії позивачу до з'ясування. В іншій частині постанову суду залишити без змін.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

23. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що виплати пенсій особам, переміщенним з тимчасово окупованих територій, регулюються постановою Кабінету Міністрів України № 595 від 07 листопада 2014 року «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам, організаціям Донецької та Луганської областей», Постановою Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року «Про тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ», постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року «Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщенним особам», постановою Кабінету Міністрів України № 136 від 18 лютого 2016 року «Порядок здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації» та деякими іншими актами. Враховуючи вищевказані постанови, відповідач припинив виплату пенсії позивачу з червня 2016 року.

24. Виплата пенсії позивачу розпорядженням начальника УПФУ в м. Артемівську та Артемівському районі Донецької області від 22 липня 2015 року по пенсійній справі № 815357 була призупинена до з'ясування місця проживання з 01 серпня 2015 року. Дане розпорядження позивачем оскаржене не було.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

26. Погоджуючись з оцінкою спірних правовідносин судами попередніх інстанцій, колегія суддів вважає, що спеціальний статус внутрішньо переміщеної особи не збігається та не може підміняти собою жоден із закріплених у Конституції України конституційно-правових статусів особи.

27. Конституційний Суд України у рішенні від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009 зауважив, що виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

28. У зазначеному рішенні Конституційного Суду України та відповідній практиці Європейського суду з прав людини застосовано підхід, згідно з яким право на пенсію та її одержання не може бути пов'язане з місцем проживання людини. Такий підхід можна поширити не тільки на громадян, що виїхали на постійне місце проживання до інших держав, а й на внутрішньо переміщених осіб, які мають постійне місце проживання на непідконтрольній Уряду України території. У контексті справи, що розглядається, правовий зв'язок між державою і людиною, який передбачає взаємні права та обов'язки, підтверджується фактом набуття громадянства. Свобода пересування та вільний вибір місця проживання гарантується ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України.

29. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв'язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею та є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов'язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

30. Перелік підстав припинення виплати пенсії, визначений ч. 1 ст. 49 Закону № 1058-IV, є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, передбачених законом.

31. Як встановлено судами попередніх інстанцій відповідачем рішення про припинення виплати пенсії позивачу з 01 серпня 2015 року не приймалось.

32. Проте, як свідчить аналіз положень Закону № 1058-IV, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених ст. 49 цього Закону.

33. Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

34. Тому, припиняючи виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

35. Втручання відповідача у право позивача на мирне володіння своїм майном у вигляді пенсії Суд вважає таким, що не ґрунтується на Законі.

36. Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

37. Отже, встановлення Судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

38. З огляду на викладене Суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 1 серпня 2015 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

39. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі про задоволення позовних вимог позивача.

40. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

41. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

42. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Бахмутського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області залишити без задоволення.

Постанову Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27 лютого 2017 року та постанову Донецького апеляційного адміністративного суду від 12 квітня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді Н. В. Коваленко

Л. Л. Мороз