Справа № 814/61/18
Суддя: Біоносенко В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

29 травня 2018 р. № 814/61/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Біоносенка В.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Український державний центр радіочастот », вул. Краснова, 14, оф. 33,Одеса,Одеська область,65059 в особі Південної філії Державного підприємства « Український державний центр радіочастот», вул. Краснова, 14, оф. 33,Одеса,Одеська область,65059
до Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,м.Миколаїв,54001 Виконавчог комітету Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20,Миколаїв,54001
треті особиНаціональна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації, вул. Хрещатик, 22,Київ 1,01001 Верховна ОСОБА_1 України вул. М.Грушевського, 5, Київ
провизнання протиправними та скасування рішень від 26.01.2005р. № 13,
ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Український державний центр радіочастот» в особі Південної філії державного підприємства «Український державний центр радіочастот» звернулись до суду з позовом до Миколаївської міської ради з вимогами визнати протиправним та скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.01.05 №13 в частині Держава в особі Верховної ОСОБА_1 України.

Свої позовні вимоги підприємство обґрунтувало тим, що у рішенні виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.01.05 №13, помилково зазначено, що власники майна нежитлового обєкту за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 167, є Держава в особі Верховної ОСОБА_1 України в повному господарському віданні державного підприємства «Український державний центр радіочастот». На час оформлення правовстановлюючих документів підприємство входило до сфери управління Державного комітету звязку та інформатизації. На теперішній час підприємство належить до сфери управління Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері звязку та інформатизації. Відповідно до наказу НКРЗІ №411 від 24.06.14 підприємство повинно здійснити перереєстрацію нерухомості за Національною комісією. Але, щодо зазначеного приміщення це виявилося неможливим, оскільки власником майна помилково зазначено не Державний комітет звязку та інформатизація, правонаступником якого є Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері звязку та інформатизації, а Верховна ОСОБА_1 України. Позивач звертався з цього приводу до Миколаївської міської ради, але підприємству було відмовлено, оскільки у відповідача відсутні повноваження на самостійне скасування власних попередніх рішень.

Відповідач Миколаївська міська рада, в судові засідання свого представника не направив, відзиву проти позову не надав, свою позицію з приводу позовних вимог не надав.

З ініціативу суду було залучено другого відповідача виконком Миколаївської міської ради. Другий відповідач відзиву на позов також не надав.

Третя особа- Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформації також процесуальних заяв по суті позову не надала, представник в судові засідання не зявлявся.

Третя особа Верховна ОСОБА_1 України, надіслав до суду пояснення, відповідно до яких зазначив, що певний час органами реєстрації права власності майно загальнодержавної форми власності реєструвалось за Державою в особі Верховної ОСОБА_1 України. Це було поширеною практикою, оскільки відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про власність» субєктом права загальнодержавної власності є держава в особі Верховної ОСОБА_1 України. Разом з тим, управління обєктами державної власності не належить до законотворення, а є виконавчо-розпорядчою дією. Відповідно до Конституції України та Закону України «Про управління обєктами державної власності» саме за Урядом та іншими органами виконавчої влади закріплено повноваження на реалізацію прав Держави як власника. Третя особа просила вирішити справу відповідно до обставин справи та вимог законодавства на розсуд суду.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження, на підставі поданої позивачем заяви, та за відсутності представників інших учасників процесу.

Дослідив матеріали справи, вислухав представників сторін, суд встановив наступне.

26.01.05 виконавчим комітетом Миколаївської міської ради прийнято рішення №13 «Про встановлення ідеальних часток у домоволодіннях та видачу свідоцтв про право власності юридичним та фізичним особам».

Відповідно до цього рішення встановлені ідеальні частки та оформлено право власності на домоволодіння за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, 167 9874/10000 за ВАТ «Укртелеком» та 126/10000 за Державою в особі Верховної ОСОБА_1 України в повному господарському відданні державного підприємства «Український державний центр радіочастот».

04.02.05 на підставі зазначеного рішення, виконкомом Миколаївської міської ради видано Свідоцтво про право власності в якому зазначено, що 126/10000 нежитлового обєкту (АТС-24) за адресою м. Миколаїв, вул. Чкалова, 167 є Держава в особі Верховної ОСОБА_1 України в повному господарському віданні державного підприємства «Український державний центр радіочастот».

24.06.14 головою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації, видано наказ №411 «Про майно державного підприємства «Український державний центр радіочастот», яким встановлено, що майно, яке знаходиться на балансі державного підприємства «Український державний центр радіочастот», є державною власністю та закріплене за цим підприємством на праві господарського відання.

Пунктами 2 та 3 вимагалось здійснити інвентаризацію цього майна та вжити заходів щодо оформлення права власності на це майно за державою в особі Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації.

Враховуючи, що у Свідоцтві права власності на обєкт зазначено право власності Держави в особі Верховної ОСОБА_1 України, позивач позбавлений будь-яким чином здійснити реєстраційні дії щодо вказаного майна.

В квітні 2017 року позивач звернувся до КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» з заявою про внесення змін до Свідоцтва.

05.05.17 листом КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» відмовлено у задоволенні звернення позивача.

В травні 2017 позивач звернувся до Миколаївському міського голови з заявою про внесення змін до Свідоцтва про право власності, змінивши речення «Держава в особі Верховної ОСОБА_1 України на Держава в особі Державного комітету звязку та інформатизації».

11.07.17 листом виконавчого комітету Миколаївської міської ради відмовлено у задоволенні заяви ДП «Український державний центр радіочастот» з посиланням на те, що орган місцевого самоврядування позбавлений повноважень на скасування своїх попередніх рішень.

Відповідно до ч.1 ст.32 Закону України «Про власність» суб'єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної ОСОБА_1 України.

ОСОБА_2 втратив чинність з 20.06.07 відповідно Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Цивільного кодексу України» від 27.04.07 №997-V.

Відповідно до ст.326 Цивільного кодексу України від імені та в інтересах держави України право власності здійснюють відповідно органи державної влади. Управління майном, що є у державній власності, здійснюється державними органами, а у випадках, передбачених законом, може здійснюватися іншими субєктами.

Конституційний Суд України у своєму рішенні №9-рп N 1-8/98 від 01.07.98 по справі №01/1501-97 (справа щодо приватизації державного майна) зазначив, що на час прийняття Закону України «Про власність» стаття 97 Конституції (Основного Закону) Української РСР від 20 квітня 1978 року надавала право ОСОБА_1 Української РСР вирішувати всі питання, віднесені до відання Української РСР. У зв'язку з цим у частині другій статті 10 Закону України «Про власність» зазначається, що народ України здійснює право власності на природні об'єкти через ОСОБА_1 України, а також через місцеві ОСОБА_1 народних депутатів, а частина перша статті 32 цього ж Закону наголошує, що «суб'єктом права загальнодержавної (республіканської) власності є держава в особі Верховної ОСОБА_1 України».

Наведені положення не узгоджуються з частиною першою статті 13 чинної Конституції України. Верховна ОСОБА_1 України як єдиний орган законодавчої влади в Україні (стаття 75 Конституції України) через прийняття законів (пункт 3 частини першої статті 85

Конституції України), якими визначається правовий режим власності (пункт 7 частини першої статті 92 Конституції України), не може бути єдиним суб'єктом права державної власності, а виступає лише одним з органів державної влади в Україні, що здійснює права власника щодо об'єктів, визначених у частині першій статті 13 Конституції України. Частина перша статті 3 Закону України «Про власність» суб'єктами права власності визнає народ України, громадян, юридичних осіб та державу.

В той же час, за Конституцією України Кабінет Міністрів України як вищий орган у системі органів виконавчої влади, який підконтрольний і підзвітний ОСОБА_1 України в межах, передбачених статтями 85, 87 Конституції України (частина перша статті 113), здійснює управління об'єктами державної власності відповідно до закону (пункт 5 статті 116).

18.10.16 набув чинності ОСОБА_2 України «Про управління об'єктами державної власності».

Відповідно до ст.3 цього Закону об'єктами управління державної власності є, у тому числі, майно, яке передане державним комерційним підприємствам, установам та організаціям.

Відповідно до ст.4 Закону субєктами управління обєктами державної власності є: Кабінет Міністрів України; центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері управління об'єктами державної власності; міністерства, інші органи виконавчої влади та державні колегіальні органи (далі - уповноважені органи управління); Фонд державного майна України; органи, що забезпечують діяльність Президента України, Верховної ОСОБА_1 України та Кабінету Міністрів України; органи, які здійснюють управління державним майном відповідно до повноважень, визначених окремими законами; державні господарські обєднання, державні холдингові компанії, інші державні господарські організації (далі - господарські структури); Національна академія наук України, галузеві академії наук.

Верховна ОСОБА_1 України відсутня серед субєктів управління обєктів державної власності.

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.5 Закону Кабінет Міністрів України є суб'єктом управління, що визначає об'єкти управління державної власності, стосовно яких виконує функції з управління, а також об'єкти управління державної власності, повноваження з управління якими передаються іншим суб'єктам управління, визначеним цим Законом.

Здійснюючи управління об'єктами державної власності, Кабінет Міністрів України визначає органи виконавчої влади та державні колегіальні органи, які здійснюють функції з управління об'єктами державної власності.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про телекомунікації» органом державного регулювання у сфері телекомунікацій є національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері звязку та інформатизації.

Відповідно до п.п.50 п.4 Положення про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації, яке затверджено Указом Президента України №1067/2011 від 23.11.11, НКРЗІ відповідно до покладених на неї завдань виконує відповідно до законодавства функції з управління об'єктами державної власності, що належать до сфери управління НКРЗІ.

Таким чином, можливо дійти висновку, що станом на час прийняття відповідачем спірного рішення, законодавством дійсно було передбачено, що управління державним майном здійснює Верховна ОСОБА_1 України, але в подальшому регулювання в цьому плані було змінено. Відповідно до діючого законодавства саме Національна комісія, що здійснює регулювання у сфері звязку та інформатизації, є органом управління щодо державного майна, яке знаходиться у його повному господарському віданні.

Разом з тим, змінивши законодавство щодо державного органу, який здійснює від імені Держави управління обєктами державної власності, законодавець не передбачив механізму зміни у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно Верховної ОСОБА_1 України на належний орган управління.

Позивач звертався з цього приводу до державного реєстратора та відповідача, але отримав відмову.

Відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За таких обставин суд дійшов висновку, що у цьому випадку, будь-якого іншого способу захисту прав позивача, та приведення правовстановлюючих документів на обєкт нерухомості нежитловий обєкт АТС-24 за адресою: м. Миколаїв, вул. Чкалова, буд.167, не існує, а тому позов необхідно задовольнити частково, та захистити права та інтереси позивача шляхом скасування п.1 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №13 від 26.01.05 в частині «в особі Верховної ОСОБА_1 України».

В задоволенні позовних вимог про визнання рішення протиправним відмовити.

Суд виходить з того, що у цьому випадку, позов належить задовольнити не з підстав протиправності рішень субєкта владних повноважень, а з підстав неможливості поновлення прав позивача, в інший спосіб, ніж через судове рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Державного підприємства «Український державний центр радіочастот » (вул. Краснова, 14, оф. 33,Одеса,Одеська область,655) в особі Південної філії Державного підприємства «Український державний центр радіочастот» (вул. Краснова, 14, оф. 33,Одеса,Одеська область,656) до Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20,м.Миколаїв,542) Виконавчого комітету Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20,Миколаїв,542) задовольнити частково.

2.Скасувати п.1 рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради №13 від 26.01.05 в частині «в особі Верховної ОСОБА_1 України».

3. В решті позовних вимог відмовити.

4. Апеляційна скарга на це рішення може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя В. В. Біоносенко