Справа № 826/14564/16
Суддя: Добрівська Н.А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД міста КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2018 року № 826/14564/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі колегії:

головуючого судді – Добрівської Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом

Державного підприємства «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України»

до

Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві

про

визнання протиправним та скасування рішення, зобов’язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України» (далі – ДП «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України», позивач) звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі – ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у місті Києві, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення від 27.01.2016 №, про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у частині застосування штрафу у розмірі 13095,90 грн (за період з 21.02.2015 по 02.10.2015), зобов’язання відповідача здійснити перерахунок пені у відповідності до розміру сплаченого штрафу у розмірі 7551,92 грн (за період з 21.11.2013 по 17.10.2014).

Позивач стверджує, що бездіяльність банку при виконанні поточних платежів позивача призвела до порушення строків сплати податкових зобов’язань ДП «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України», про що позивач повідомляв відповідача листами. Крім того позивач зазначив, що до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банку надана кредиторська вимога у сумі 191478,49 грн.

Відповідач позовні вимоги не визнав, у своїх письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити повністю, оскільки наявний в інтегрованій картці ДП «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України» податковий борг з єдиного податку з юридичних осіб через несплату платником податків єдиного внеску, відповідачем нараховані штраф та пеня.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.09.2016 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.10.2016 відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду.

На підставі розпорядження про повторний автоматичний розподіл від 10.10.2017 №5568 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2017 визначено суддю Добрівську Н.А. для розгляду адміністративної справи №826/14564/16 та вказану справу 17.10.2017 передано на розгляд судді Добрівській Н.А.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2017 прийнято до провадження адміністративну справу №826/14564/16, зобов’язано учасників процесу подати до канцелярії суду всі наявні документи та пояснення, які, на їх думку, мають значення для розгляду даної справи, крім тих, що вже наявні в матеріалах справи.

Разом з тим, 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 року №2147-VIII, яким внесені зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до пункту 10 підпункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач явку уповноваженого представника не забезпечив, заяв/клопотань до суду не направляв, причини неявки не повідомив.

За наявності в матеріалах адміністративної справи письмово викладеної позиції відповідача, суд прийшов до висновку про можливість розгляду даної справи у відсутність представника відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд, на підставі письмової заяви останнього, ухвалив про здійснення розгляду даної справи в порядку письмового провадження.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд справи в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Ознайомившись з позиціями сторін, дослідивши матеріали справи, з’ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, судом встановлено наступне.

ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві рішенням від 27.01.2016 № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, на підставі п.п.2 п.11 ст.25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування» за несплату (неперерахування) несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на загальнообов’язкове державне соціальне страхування вирішила застосувати до позивача штраф у розмірі 7551,92 грн (за період 21.11.2013 по 17.10.2014) та 13095,90 грн (за період з 21.02.2015 по 02.10.2015), а також нарахувати неню у розмірі 4243,12 грн (0,1 % від суми недоїмки).

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, позивач оскаржив його в адміністративному поряду до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві та Державної фіскальної служби України.

Рішеннями Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 09.03.2016 №5541/10/26-15-10-08-16 та Державної фіскальної служби України від 18.04.2016 №8637/6/99-99-10-01-07-25 скарги позивача залишено без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Згідно із Договором про розрахунково-касове обслуговування від 15.12.2005 №201-8 та до додаткової угоди №1 до цього договору на розрахунково-касове обслуговування про розрахункове обслуговування у системі електронних платежів «Клієнт-Банк» у період з 2005 року по 2015 рік позивач обслуговувався у банку «Фінанси та кредит» (далі – Банк).

Станом на 28.05.2015, відповідно до рішень конкурсної комісії Міністерства фінансів України Банк належав до числа уповноважених банківських установ, через які має здійснюватися виплата заробітної плати працівникам бюджетних установ.

17.11.2015 зазначеною комісією Міністерства фінансів України було прийнято рішення щодо припинення виконання функцій уповноваженого банку щодо Банку, про що 20.11.2015 було повідомлено на офіційному сайті цього Міністерства.

Станом на 26.02.2015 залишок коштів позивача на поточному рахунку у Банку становив 211691,55 грн, що підтверджується довідкою банку від 27.02.2015 №8-15/48.

Починаючи із 29.01.2015 всі направлені позивачем платіжні доручення банком не виконувались.

Оскільки, з вини банку не були перераховані на рахунки фіскальних органів суми єдиного внеску та інших податків, позивач неодноразово повідомляв листами про це відповідача, що не спростовується матеріалами справи.

Крім того, позивач звертався до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Банку – надана кредиторська вимога у сумі 191478,49 грн.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи доводи позивача та заперечення відповідача, суд бере до уваги наступне.

Згідно з п.46.1 ст.46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок – це документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов’язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків – фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Платник податків зобов’язаний самостійно сплатити суму податкового зобов’язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг – це сума узгодженого грошового зобов’язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов’язання.

Згідно з п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов’язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до п.38.1 ст.38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов’язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов’язань у встановлений податковим законодавством строк.

Пунктами 129.6, 129.7 ст.129 Податкового кодексу України передбачено, що за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

Не вважається порушенням строку перерахування податків, зборів, платежів з вини банку порушення, вчинене внаслідок регулювання Національним банком України економічних нормативів такого банку, що призводить до нестачі вільного залишку коштів на такому кореспондентському рахунку.

Пунктом 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що банк зобов’язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу, банк зобов’язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Банки та їх клієнти мають право передбачати в договорах інші, ніж встановлені в абзацах першому та другому цього пункту, строки виконання доручень клієнтів.

Відповідно до п.22.4 ст.22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника – з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника; для банку платника – з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку.

Отже, обов’язок платника зі сплати податків слід вважати виконаним з часу подання до обслуговуючого банку платіжного доручення на перерахування до бюджетної системи України на відповідний рахунок Державного казначейства грошових коштів з рахунку платника у банку за наявності у нього достатнього грошового залишку на день платежу. При цьому, платник не несе відповідальності за дії банківських та кредитних установ, які беруть участь у багатостадійному процесі сплати та перерахування податків до бюджету.

Враховуючи вищенаведене та встановлені у справі обставини, суд приходить до висновку про достатність у матеріалах справи документальних доказів, які свідчать про виконання позивачем усіх дій, які від нього залежали, для належного виконання зобов’язання платіжними дорученнями за перевіряємий період.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов’язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб’єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.71 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.72 цього Кодексу.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення від 27.01.2016 № та наявність підстав для їх задоволення.

Щодо вимог позивача про зобов’язання відповідача здійснити перерахунок пені у відповідності до розміру сплаченого штрафу у розмірі 7551,92 грн (за період з 21.11.2013 по 17.10.2014), суд приходить до висновку про їх передчасність, оскільки питання щодо правомірності вказаного податкового повідомлення-рішення є предметом судового розгляду у даній справі, відповідач на стадії виниклих правовідносин не реалізував надані йому дискреційні повноваження щодо перерахунку пені у відповідності до розміру сплаченого штрафу, застосування якого тільки в даному провадженні визнано судом протиправним.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст.3, 5, 7-11, 19, 73-77, 79, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державного підприємства «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України» задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасування рішення від 27.01.2016 №, про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску у частині застосування штрафу у розмірі 13095,90 грн (за період з 21.02.2015 по 02.10.2015).

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Державного підприємства «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України» понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Печерському районі Головного Управління Державної фіскальної служби у місті Києві.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому в ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено протягом 30 днів з моменту складення повного тексту до Київського апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному ст.ст.293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини першої Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції згідно з Законом України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.

Позивач – Державне підприємства «Реєстр медичних фармацевтичних та науково-педагогічних працівників системи МОЗ України» (код ЄДРПОУ 3831035, адреса: 01610, м. Київ, вул. Грушевського, 7).

Відповідач – Державна податкова інспекція у Печерському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (адреса: 01011, м. Київ, вул. Лєскова, 2).

Суддя Н.А. Добрівська