Справа № 805/4057/17-а
Суддя: Шишов Олег Олексійович
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року справа №805/4057/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Шишова О.О., суддів Сіваченка І.В., Гаврищук Т.Г., при секретарі судового засідання Романченко Г.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 січня 2018 р. у справі № 805/4057/17-а(головуючий І інстанції Смагар С.В.) яке складено в повному обсязі 19 січня 2018 року у м.Словянську, за позовом Приватного акціонерного товариства "Вестастрой" до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області, Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "Вестастрой" (далі позивач) звернулося до Донецького окружного адміністративного суду із адміністративним позовом (з урахуванням уточнень) до Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі- відповідач-1, апелянт), Слов'янської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі-відповідач-2) про визнання неправомірними дії відповідачів щодо неприйняття 15 червня 2017 року уточнюючої податкової декларації з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб за 2014 рік, зобов'язання відповідачів прийняти уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб за 2014 рік датою її фактичного надходження 15 червня 2017 року та відобразити в інтегрованій картці ПрАТ «ВЕСТАСТРОЙ» () наведені в уточнюючій податковій декларації з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб за 2014 рік від 15 червня 2017 року показники щодо зменшення податкових зобовязань за 2014 рік на загальну суму 36117 грн. 85 коп., зобов'язання відповідачів внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПрАТ "ВЕСТАСТРОЙ" () шляхом виключення суми з основного платежу (недоїмки) в розмірі 36117 грн. 85 коп. та пені в розмірі 56340 грн. 02 коп.

В обґрунтування позову зазначали, що ним 15 та 16 червня 2017 року до першого відповідача в електронному виді були подані уточнюючи податкові декларації з земельного податку та орендної плати за землю з юридичних осіб за 2014-2016 роки, якими зменшені податкові зобовязання зі сплати орендної плати за землю на суму 147325 грн. 74 коп., проте, відповідно до квитанції №1 документ не було прийнято, оскільки порушено вимоги пункту 49.8 статті 49, статті 102 Податкового кодексу України, а саме в податковому документі заповнено недостовірне значенні обовязкового реквізиту «Звітний (податковий період), оскільки минув строк давності». Зазначає, що дана відмова є неправомірною, посилаючись норми Податкового кодексу Україну та на дію Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII, Указу Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014, яким введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково. Зобовязав Головне управління ДФС у Донецькій області внести зміни до інтегрованої картки Приватного акціонерного товариства «ВЕСТАСТРОЙ» з орендної плати з юридичних осіб шляхом виключення суми заборгованості у розмірі 36117 грн. 85 коп. та пені у розмірі 56340 грн. 02 коп.

У задоволені іншої частини позовних вимог було відмовлено. Також було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що уточнююча декларація не є документом, який посвідчує зменшення податкового боргу, оскільки зменшує грошове зобовязання. Суд також зазначає, що подання уточнюючої декларації не є підставою для закінчення нарахування пені відповідно до пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України.

З рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1, звернувся з апеляційною скаргою у якій зазначив, що в діях контролюючого органу відсутні будь-які протиправні дії, а вимоги платника податків є безпідставними та необґрунтованими. Крім того, зазначають, що станом на 21 грудня 2017 року податковий борг позивача з орендної плати з юридичних осіб за період з 30 жовтня 2017 року по 30 листопада 2017 року складає 60691 грн. 21 коп.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій зазначив доводи подібні, викладеним в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні надав пояснення та підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача у судовому засіданні зазначив, що суд першої інстанції прийняв рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Просив залишити апеляційну скаргу без задоволення а постанову суду першої інстанції без змін.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

Приватне акціонерне товариство «ВЕСТАСТРОЙ» зареєстрована як юридична особа, включено до ЄДРПОУ за номером 30073921, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, перебуває на податковому обліку Державній податковій інспекції у м. Краматорську Головного управління ДФС у Донецькій області.

Судом встановлено та не заперечується сторонами по справі, що позивач є орендарем земельних ділянок, розташованих у м.Святогірськ Донецької області відповідно до договорів оренди земельних ділянок від 20 травня 2005 року № 23, від 22 червня 2009 року № 48, від 26 липня 2007 року № 21, що, зокрема, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 вересня 2015 року № 44594393, рішенням Святогірської міської ради від 24 червня 2015 року № 119, від 27 червня 2012 року № 14-XXII-6, додатковою угодою № 79 від 9 вересня 2015 року до договору від 26 липня 2007 року, додатком 1 до податкової декларації з плати за землю.

Суд також встановив, що позивачем до контролюючого органу були подані податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності), а саме за 2014 рік від 14 січня 2014 року, якою була нарахована орендна плата у сумі 50593 грн. 13 коп., з січня по листопад 2014 року у сумі по 4216 грн. 10 коп. та у грудні 2014 року у сумі 4216 грн. 03 коп., за 2015 рік якою була нарахована орендна плата у сумі 63187 грн. 23 коп., з січня по листопад 2015 року у сумі по 5265 грн. 61 коп. та у грудні 2015 року у сумі 5265 грн. 22 коп., за 2016 рік від 3 лютого 2016 року, якою була нарахована орендна плата у сумі 97008 грн. 96 коп., з січня по листопад 2016 року у сумі по 8084 грн. 08 коп.

15 червня 2017 року позивачем засобами електронного звязку було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2014 рік, якою було нараховано до зменшення податкове зобовязання з плати за землю на суму 36117 грн. 85 коп., у тому числі за квітень 2014 року на суму 2389 грн. 12 коп., з травня по листопад у сумі по 4216 грн. 10 коп. та за грудень 2014 року у сумі 4216 грн. 03 коп. Даний документ податковим органом не прийнято, оскільки порушено вимоги пункту 49.8 статті 49, статті 102 Податкового кодексу України, а саме в податковому документі заповнено недостовірне значенні обовязкового реквізиту «Звітний (податковий період), оскільки минув строк давності», що підтверджується квитанцією № 1.

16 червня 2017 року позивачем засобами електронного звязку було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2015 рік, якою було нараховано до зменшення податкове зобовязання з плати за землю на суму 64589 грн. 70 коп., у тому числі за січень листопад 2015 року у сумі по 5265 грн. 61 коп. та за грудень 2015 року у сумі 5641 грн. 18 коп. Даний документ податковим органом було прийнято 16 червня 2017 року, про що свідчить квитанція № 2.

Судом також встановлено, що 16 червня 2017 року позивачем засобами електронного звязку було подано уточнюючу податкову декларацію з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2016 рік, якою було нараховано до зменшення податкове зобовязання з плати за землю на суму 46618 грн. 19 коп., у тому числі за січень травень 2016 року у сумі по 8084 грн. 08 коп. та за червень 2015 року у сумі 6197 грн. 79 коп. Даний документ податковим органом було прийнято 16 червня 2017 року, про що свідчить квитанція № 2. Суд зазначає, та не заперечується сторонами, що на вказані суми зменшення податкових зобовязань з орендної плати за 2015-2016 роки було нараховано пеню у сумі 56340 грн. 02 коп., що підтверджується обліковою карткою платника податків.

Суд зазначає, що позивачем перераховувалась орендна плата відповідно до договорів оренди земельних ділянок, що підтверджується платіжними дорученнями наявними в матеріалах справи від 13 липня 2017 року № 1108, від 3 серпня 2017 року № 1133, № 1134, № 1135, № 469, від 27 червня 2014 року № 468, № 469, від 30 листопада 2017 року № 116, № 114, № 115, № 111, від 30 жовтня 2017 року № 80, № 79, № 76, від 29 вересня 2017 року № 35, № 40, № 36, № 3, від 29 серпня 2017 року № 5, № 4.

Колегія суддів перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що останню необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України наведені критерії законності рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень, якими є, зокрема, прийняття (вчинення) таких рішень, (дій, бездіяльності) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розглядає апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області щодо зобов'язання відповідачів внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПрАТ "ВЕСТАСТРОЙ" () шляхом виключення суми з основного платежу (недоїмки) в розмірі 36117 грн. 85 коп. та пені в розмірі 56340 грн. 02 коп. суд зазначає наступне.

Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочате проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 2 вересня 201 року № 1669-VII (надалі Закон № 1669). Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, яке втратило чинність 2 грудня 2015 року Кабінет Міністрів України затвердив перелік населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція, в тому числі м. Святогірськ було віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція, та розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України м. Святогірськ знову віднесене до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Статтею 6 Закону України від 2 вересня 2014 року №1669-VII Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено звільнення суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону. Преамбулою Закону № 1669 встановлено, що цей закон прийнятий з метою забезпечення підтримки в тому числі субєктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Також, суд зауважує, що основною задачею Закону України № 1669, є, зокрема, забезпечення підтримки субєктів, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції. Станом на момент розгляду даної справи, антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014, триває.

Крім того, суд зазначає, що не потребує додаткового засвідчення форс-мажорних обставин, по яким чітко визначено критерій та встановлено звільнення від сплати Законом України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції. Як наслідок, увідповідності до приписів Закону України № 1669 позивач у 2014 році був звільнений від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Таким чином, з огляду на таке звільнення, у другого відповідача були відсутні правові підстави для застосування до спірних правовідносин норми пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України та зарахування сплачених позивачем коштів та зменшеного грошового зобовязання уточнюючими деклараціями за 2015 та 2016 рік на погашення боргу за 2014 рік в сумі 36117 грн. 85 коп. за період з 14 квітня по 31 грудня 2014 року, враховуючи відсутність такого боргу в розумінні вищенаведених норм діючого у 2014 році законодавства.

Крім того, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку щодо неправомірного нарахування другим відповідачем пені позивачу з огляду на наступне.

Як встановлено судом з пояснень та відзиву другого відповідача, обєктом для нарахування пені стали суми зменшеного грошового зобовязання уточнюючими деклараціями, поданими позивачем 15 та 16 червня 2017 року, що підтверджується також даними інтегрованої картки.

Підпункт 14.1.162 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобовязань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки. Згідно з підпунктами 129.1.1 та 129.1.3 пункту 129.1 статті 129 Податкового кодексу України нарахування пені розпочинається: при нарахуванні суми грошового зобовязання, визначеного контролюючим органом за результатами податкової перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків податкового зобовязання, визначеного цим Кодексом (у тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного контролюючим органом у випадках, не повязаних з проведенням податкових перевірок, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання (в тому числі за період адміністративного та/або судового оскарження); при нарахуванні суми податкового зобовязання, визначеного платником податків або податковим агентом, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобовязання. У разі скасування нарахованого контролюючим органом грошового зобов'язання (його частини) у порядку адміністративного та/або судового оскарження пеня за період заниження такого грошового зобов'язання (його частини) скасовується. Нарахування пені закінчується: у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов'язань; у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов'язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини). У разі часткового погашення податкового боргу сума такої частки визначається з урахуванням пені, нарахованої на таку частку.

Суд апеляційної інстанції аналізуючи вищенаведені норми, має зазначити, що обєктом нарахування пені у спірних правовідносинах можлива тільки фактична сплата суми грошового зобовязання платником податків, не у визначений строк. Суд не приймає посилання відповідача на те, що зменшення суми грошового зобовязання платником податків шляхом подання уточнюючої декларації є такою сплатою або погашенням податкового боргу та платник податків має нести відповідальність у вигляді нарахування пені відповідно до статті 129 Податкового кодексу України. Суд не приймає посилання відповідача на норми підпункту 14.1.152 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, відповідно до якого погашення податкового боргу - зменшення абсолютного значення суми такого боргу, підтверджене відповідним документом. Суд зазначає, що уточнююча декларація не є документом, який посвідчує зменшення податкового боргу, оскільки зменшує грошове зобовязання. Суд також зазначає, що подання уточнюючої декларації не є підставою для закінчення нарахування пені відповідно до пункту 129.3 статті 129 Податкового кодексу України.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовної вимоги в частині зобов'язання другого відповідача внести зміни до інтегрованої картки з плати за землю (земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності) з юридичних осіб земельного податку та орендної плати юридичних осіб ПрАТ "ВЕСТАСТРОЙ" () шляхом виключення суми з основного платежу (недоїмки) в розмірі 36117 грн. 85 коп. та пені в розмірі 56340 грн. 02 коп. Спірні правовідносини у даній справі судом вирішені з урахуванням функцій контролюючих органів та повноважень кожного з відповідачів відповідно до норм статей 19-1, 19-2, 19-3 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції застосовуючи частину 2 статті 77 КАС України, яка передбачає, що, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вважає, що з цього приводу податковий орган не надав доказів спростовуючи зазначений факт.

При таких обставинах суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апеляційної скарги в повному обсязі.

Статтею ст.316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Повний текст постанови складений 04 червня 2018 року.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькійобласті на рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/4057/17-а залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду у справі № 805/4057/17-а залишити без змін.

На підставі частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України складення рішення у повному обсязі відкласти на строк до 5 днів.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття року та може бути оскаржена до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст.328 КАС України.

Головуючий суддя О.О.Шишов

Судді І.В. Сіваченко

ОСОБА_3