Справа № 808/818/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

03 травня 2018 року о/об 15 год. 16 хв.Справа № 808/818/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участю секретаря судового засідання Малої Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1)

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, )

про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення - рішення,

за участі представників сторін

від позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі довіреності б/н від 26.02.2018 року)

від відповідача - ОСОБА_3

(діє на підставі довіреності № 99/08-01-10-05 від 20.02.2018 року)

ВСТАНОВИВ:

06 березня 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 або позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі ГУ ДФС у Запорізькій області або відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення відповідача № 0/1 від 29 листопада 2017 року, щодо визначення позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 46.

Ухвалою суду від 12 березня 2018 року позовну заяву було залишено без руху на підставі статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

27 березня 2018 року на адресу суду надійшла заява позивача про усунення недоліків позовної заяви.

02 квітня 2018 року ухвалою судді Запорізького окружного адміністративного суду Татаринова Д.В. відкрито провадження в адміністративній справі, судове засідання призначено на 03 травня 2018 року.

Позовна заява обґрунтована тим, що податкове повідомлення - рішення відповідача № 0/1 від 29 листопада 2017 року винесене неправомірно і підлягає скасуванню, оскільки відповідач, не маючи жодного підтвердження факту внесення сторонами будь-яких змін до Договору оренди землі від 01 березня 2007 року, не мав права скасовувати податкове повідомлення-рішення №2386-13 та самостійно здійснювати перерахунок.

Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник Головного управління ДФС у Запорізькій області проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (вх.№12835 від 23 квітня 2018 року), у якому зазначено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №334/11961/14-ц залишено в силі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03 серпня 2015 року та внесено зміни до пункту 9 Договору оренди земельної ділянки, площею 0,4697 га, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 46. Відповідач вказує, що ГУ ДФС у Запорізькій області, враховуючи ухвалу Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі №334/11961/14-ц, а також уточнення із застосуванням коефіцієнта індексації за 2014, 2015, та 2016 роки, скасувало податкове повідомлення рішення №2386-13 від 30 травня 2017 року за 2017 рік, та провело перерахунок суми орендної плати за землю з фізичних осіб за 2017 рік і винесло нове податкове повідомлення - рішення відповідача № 0/1 від 29 листопада 2017 року. Таким чином вважає, що відповідач діяв на підставі та у межах чинного законодавства.

В судовому засіданні представник Головного управління ДФС у Запорізькій області проти позову заперечив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) 03 травня 2018 року сторонам проголошено вступну та резолютивну частину рішення та оголошено про час виготовлення рішення у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

01 березня 2007 року ОСОБА_1 уклав з Запорізькою міською радою Договір Оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 0,4697 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 46.

Рішенням Ленінського районного суду від 03 серпня 2015 року у справі №334/11961/14-ц задоволено позов Запорізької міської ради, а саме вирішено внести зміни до Договору оренди землі, а саме земельної ділянки загальною площею 0,4697 га, яка розташована за адресою: м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 46, - укладеного між ОСОБА_1 та Запорізькою міською радою, зокрема внести зміни до пункту 5 Договору щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Також вирішено внести зміни до пункту 9 Договору, зокрема щодо розміру орендної плати.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2016 року залишено в силі Рішення Ленінського районного суду від 03 серпня 2015 року у справі №334/11961/14-ц.

30 травня 2017 року ГУ ДФС у Запорізькій області винесло податкове повідомлення-рішення №2386-13, яким нарахувало ОСОБА_1 орендну плату з фізичних осіб за 2017 рік у сумі 36980,67 грн.

Відповідно до Платіжного доручення №663 від 22 червня 2017 року позивач сплатив 36980,67 грн. орендної плати з фізичних осіб, нарахованої у податковому повідомленні-рішенні №2386-13 від 30 травня 2017 року.

Листом від 30 листопада 2017 року №3679/14/08-01-5002 ГУ ДФС у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 про скасування податкового повідомлення-рішення №2386-13 від 30 травня 2017 року, та винесення нового податкового повідомлення-рішення №0/01, яким позивачу за 2017 рік нараховано орендну плату з фізичних осіб у сумі 369804,92 грн.

ОСОБА_1 не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням №0/01 від 29 листопада 2017 року, оскаржив його в адміністративному порядку, проте Рішенням Державної фіскальної служби України від 16 лютого 2018 року №2318/С/99-99-11-02-01-14 «Про результати розгляду скарги» податкове повідомлення-рішення №0/01 від 29 листопада 2017 року залишено без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

ОСОБА_1 не погоджуючись із податковим повідомленням-рішенням №0/01 від 29 листопада 2017 року звернувся до суду із цим позовом.

Враховуючи викладене, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

За визначенням підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) плата за землю це обовязковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Згідно підпункту 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України встановлено, що податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

За приписами пункту 285.1 статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік.

Відповідно до пункту 285.2 статті 285 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

За приписами пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

В той же час суд звертає увагу на наступне.

За правилами підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

Відповідно до пункту 60.3 статті 60 Податкового кодексу України у випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги.

За приписами пункту 55.1 статті 55 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 Розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 28 грудня 2015 року № 1204 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 січня 2016 року за № 124/28254, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення.

Згідно пункту 2 Розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків у випадках, визначених підпунктом 1 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення.

Суд зазначає, що відповідачем не надано Рішення про скасування податкового повідомлення-рішення №2386-13 від 30 травня 2017 року.

Також суд зазначає, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення №0/01 від 29 листопада 2017 року податковим органом порушено строки прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, зокрема приписи пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України, оскільки нарахування позивачу орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік податковим повідомленням-рішенням №0/01 відповідачем здійснено 29 листопада 2017 року.

Вищенаведене свідчить про порушення Головним управлінням ДФС у Запорізькій області порядку прийняття податкового повідомлення-рішення №0/01 від 29 листопада 2017 року, а тому суд дійшов висновку, оскільки оскаржуване податкове повідомлення-рішення є таким, що прийняте з порушенням вимог чинного законодавства, отже воно є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень (частина 1 статті 2 КАС України).

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За правилами частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) про визнання протиправним та скасування податкове повідомлення - рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення № 0/1 від 29 листопада 2017 року, щодо визначення позивачу орендної плати за користування земельною ділянкою, розташованою за адресою м. Запоріжжя, бул. Вінтера, 46.

Присудити на користь ОСОБА_1 (04213, АДРЕСА_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 704 гривні 80 копійок.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі 08 травня 2018 року.

Суддя Д.В. Татаринов