Справа № 132/1238/18
Суддя: Аліменко Ю. О.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.05.2018 Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Аліменко Ю.О.

при секретарі Безула К.В.

розглянувши у судовому засіданні в місті Калинівка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області про скасування постанови в справі про про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в позові вказує, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.03.2018 року винесену інспектором СРПП Летичівського ВП в Хмельницькій області, його було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

В постанові зазначено, що ОСОБА_1, 30 березня 2018 року близько 17 год. 20 хв., на 320 км. а/д «Стрий-Знамянка», керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Вважає дану постанову незаконною, безпідставною, такою що підлягає скасуванню.

Тому звертається до суду з даним позовом.

В судове засідання позивач не з'явився, однак від нього надійшла заява, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, наявне в матеріалах справи.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином про дату, час і місце цього засідання не перешкоджає розгляду справи по суті.

В зв'язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ст. 229 КАС України не здійснювалось.

Оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Матеріалами справи встановлено, що постановою інспектора СРПП Летичівського ВП в Хмельницькій області серія НК № 915257 по справі про адміністративне правопорушення від 30.03.2018 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень за те, що він 30.03.2018 р. керував автомобілем «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1, який підлягає обов'язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

Вимоги позивача мотивовані тим, що він такого правопорушення не вчиняв. З вказаною постановою не погоджується, у поданому до суду позові пояснив, 30 березня 2018 року близько 17 год. 00 хв., на 320 км. а/д «Стрий-Знамянка», його зупинили працівники поліції та на їх законну вимогу він надав свідоцтво про реєстрацію автомобіля та посвідчення водія, але інспектор в свою чергу, став вимагати від позивача талон обов'язкового проходження технічного контролю. Позивач намагався пояснити працівнику поліції, що даний автомобіль не підлягає обов'язковому проходженню техогляду, використовується для власних потреб, однак, незважаючи на його пояснення, інспектор все одно склав постанову, в якій зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який нібито вчасно не пройшов обов'язковий технічний контроль, тим самим порушив п. 31.3 (б) ПДР України.

Так, згідно положень ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» передбачена періодичність проходження обов'язкового технічного контролю, зокрема для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3.5 тонн, причепів до них із строком експлуатації більше двох років.

Порядок проведення обов'язкового технічного контролю регламентується постановою Кабінету Міністрів України № 137 від 30.01.2012 року «Про затвердження Порядку проведення обов'язкового технічного контролю та обсягів перевірки технічного стану транспортних засобів, технічного опису та зразка протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу».

Відповідно до змісту п. 1 вказаного Порядку вбачається, що проведення обов'язкового технічного контролю транспортних засобів, зареєстрованих Державтоінспекцією, за результатами якої встановлюється їх придатність до експлуатації або неможливість експлуатації, проводиться крім таких транспортних засобів:

1) легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

2) легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 не займається підприємницькою діяльністю, його автомобіль не використовується для комерційних цілей, не приносить прибутку, тому відповідно до Закону України «Про дорожній рух» проходження технічного огляду не передбачено для даного автомобіля.

Автомобіль, «Citroen Berlingo» типу спеціальний вантажний фургон малотоннажний-В, підпадає під категорію транспортного засобу легковий, а у разі невикористання його з метою отримання прибутку, обов'язковому технічному контролю не підлягає.

В оскаржуваній постанові відсутні відомості та посилання на докази, які б підтверджували те, що автомобіль позивача використовувався як таксі чи автомобіль для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку. Не вказано також і строк експлуатації автомобіля.

Так, при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення інспектором поліції не надано належної оцінки і не вжито всіх заходів для всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Зокрема, при винесенні даної постанови не були враховані вимоги ст. 268 КУпАП, що визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, а саме: її право на юридичну допомогу, збір і надання доказів. В даному випадку позивач був позбавлений вказаних засобів захисту, наданих йому законодавством при винесенні оскаржуваної постанови.

Крім того, відповідно до ст.280 КУпАП, орган, посадова особа при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують чи обтяжують відповідальність, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадській організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини інспектор поліції, безпідставно виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Стаття 245 КУпАП України визначає, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.

Стаття 252 КУпАП визначає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а у відповідності із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Однак, дані вимоги закону також були проігноровані інспектором поліції при винесенні постанови.

Виходячи із положень вищезгаданих статей, інспектором поліції не було виконано таких щодо своєчасності, повноти, всебічності та об'єктивності з'ясування обставин справи, не дотримано і вимог ст.ст. 33, 34 КУпАП, оскільки не було встановлено всіх обставин даного правопорушення.

Частина 3 ст. 258 КУпАП передбачає, що працівник патрульної поліції може винести постанову на місці вчинення правопорушення, тобто на місці зупинки транспортного засобу. Проте, постанова не може бути винесена без розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, ст. 276 КУпАП вказує, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, тобто за місцем знаходження органу, уповноваженого розглядати справу про адміністративне правопорушення. Проте інспектор поліції вимог чинного законодавства не дотримався та розглянув справу на місці зупинки транспортного засобу, чим суттєво порушив права позивача.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в зв'язку з чим довів неправомірність свого рішення.

Відповідно до ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 33, 34, 245, 251, 252, 258, 276, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 5,20, 77, 194, 205, 229, 243-246, 250, 286 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Позов задовольнити.

Визнати дії інспектора СРПП Летичівського ВП в Хмельницькій області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності протиправними.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 30.03.2018 року серія НК 915257, винесену інспектором СРПП Летичівського ВП в Хмельницькій області, якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

На постанову суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня її проголошення.

СУДДЯ: