Справа № 813/769/18
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/769/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Коморний О.І.,

секретар судового засідання Мергель І.Р.

з участю:

позивач не прибув

представник позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представник третьої особи ОСОБА_3

представник третьої особи ОСОБА_4

представник третьої особи ОСОБА_5

представник третіх осіб ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_7 про визнання протиправними та скасування ухвал Львівської міської ради за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_8, ОСОБА_9

Обставини справи.

Позивач, ОСОБА_7, звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправними та скасування ухвали № 3006 від 25.01.2018 року та ухвали № 3005 від 25.01.2018 року Львівської міської ради.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що Львівською міською радою 09 лютого 2017 року на засіданні 6-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради прийнято ухвалу №1545 «Про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13». Пунктом 1 цієї ухвали позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0208 га на вул. О. Козловського, 13 для обслуговування житлового будинку. Вказана земельна ділянка, на яку позивач розпочала виготовлення проекту землеустрою включає в себе земельну ділянку площею 0,0026 га по вул. О. Козловського, 15а (згідно оскаржуваної ухвали № 3006 від 25.01.2018 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_8В.) та земельну ділянку площею 0,0075 га по вул. О. Козловського, 15-17а (згідно оскаржуваної ухвали № 3005 від 25.01.2018 року надано дозвіл на розробку проекту землеустрою ОСОБА_9Р.). Таким чином, вважає, що надання дозволу на виготовлення проектів землеустрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є незаконним, при підготовці проекту ухвал № 3005 та № 3006 допущено ряд порушень, зокрема, не враховано ухвалу № 1545 «Про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13».

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві, просить позов задовольнити.

Представник відповідача проти позову заперечив повністю з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Позиція відповідача ґрунтується на тому, що оскаржувані ухвали прийняті відповідачем згідно чинного законодавства. Зазначає, що Львівською міською радою було прийнято ухвалу від 25.01.2018р. № 3005 «Про надання ОСОБА_9 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці О.Козловського, 15-17а» та ухвалу від 25.01.2018 р. № 3006 «Про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці О. Козловського, 15а» на підставі усіх необхідних документів, тому, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача, просить суд в позові відмовити.

Треті особи та їх представник проти позову заперечили повністю, подали письмові пояснення. Зазначають, що Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року за апеляційною скаргою ОСОБА_8, ОСОБА_9 на постанову Галицького районного суду від 04.07.2017 р., апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_9 задоволено - визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 09.02.2017 року № 1545 «Про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського 13». Відтак, оскаржувана ухвала № 3005 12-ї сесії Львівської міської ради від 25.01.2018 року «Про надання гр. ОСОБА_9 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського 15-17а» та ухвала № 3006 12-ї сесії Львівської міської ради від 25.01.2018 року «Про надання гр. ОСОБА_8 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського 15-а» є правомірними, оскільки прийняті органом, який уповноважений на вчинення таких дій та здійснені в порядку, визначеним Земельним кодексом України. Вважають, що позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

У судовому засіданні просять суд в позові відмовити.

Суд заслухав вступне слово представника позивача, представника відповідача та представників третіх осіб, дослідив подані сторонами докази та

встановив:

25.01.2018 року на засіданні 12-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради прийнято ухвалу № 3005 «Про надання ОСОБА_9 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського 15-17а» (а.с.11).

Пунктом 1 ухвали № 3005 від 25.01.2018 року, ОСОБА_9 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0075 га для обслуговування житлового будинку по вул. О. Козловського, 15-17а.

25.01.2018 року на засіданні 12-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради прийнято ухвалу № 3006 «Про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці О. Козловського, 15а» (а.с. 12).

Пунктом 1 ухвали № 3006 від 25.01.2018 року, ОСОБА_8 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0026 га для обслуговування житлового будинку по вул. О. Козловського, 15а.

Львівською міською радою 09 лютого 2017 року на засіданні 6-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради прийнято ухвалу №1545 «Про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13», де пунктом 1 цієї ухвали позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0208 га на вул. О. Козловського, 13 (а. с. 13), оскільки дана обставина не врахована відповідачем при прийнятті оскаржуваних ухвал, позивач звернувся до суду для захисту своїх прав та інтересів.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне зясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст.ст. 142-145 Конституції України, до матеріальної основи органів місцевого самоврядування, крім інших обєктів, належить земля, управління якою здійснюють територіальні громади через органи місцевого самоврядування в межах наданих їм повноважень шляхом прийняття рішень.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про розмежування земель державної та комунальної власності» від 5 лютого 2004 року N 1457-ІУ, до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст належать усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної власності та земель, віднесених до державної власності.

Стаття 12 Земельного кодексу України визначає, що до повноважень місцевих рад відноситься розпорядження землями територіальних громад передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього кодексу.

Відповідно до ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані обєкти комунальної власності.

Згідно з ч. 1 ст. 123 Земельного кодексу України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі:

надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення;

формування нової земельної ділянки (крім поділу та об'єднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Згідно ч. 2 ст. 123 Земельного кодексу України, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_10 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

З матеріалів справи судом встановлено що, звертаючись до відповідача, треті особи дотрималися передбачених Земельним кодексом України вимог до клопотання про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено з матеріалів справи та пояснень сторін у судовому засіданні, що позивач та треті особи є сусідами, суміжними землекористувачами і тривалий час фактично володіли та користувалися спірною земельною ділянкою спільно та відкрито. Усі вони подали заяви про надання їм дозволів на виготовлення проектної документації на відведення земельних ділянок, що входять у межі спірної земельної ділянки.

Земельна ділянка на вул. Козловського 13 в місті Львові площею 0,0208 га, належить до земель комунальної власності (а.с.107).

Судом встановлено, що 09.02.2017 року Львівською міською радою на засіданні 6-ї сесії 7 скликання Львівської міської ради прийнято ухвалу №1545 «Про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського, 13», де пунктом 1 цієї ухвали позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0208 га на вул. О. Козловського, 13.

Вказану ухвалу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 оскаржили до Галицького районного суду м. Львова.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 04.07.2017 року у справі №461/2132/17 в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 задоволено, постанову Галицького районного суду м. Львова від 04.07.2017 року у справі №461/2132/17 скасовано та прийнято нову, якою визнано незаконною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 09 лютого 2017 року №1545 «Про надання гр. ОСОБА_7 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського, 13».

13.12.2017 року юридичний департамент Львівської міської ради надав відповідь (а.с.176) на лист від 16.11.2017 року в.о. начальника управління ОСОБА_11 (а.с.177) щодо повторного розгляду проектів ухвал про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського 15а та про надання ОСОБА_9 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О.Козловського 15-17а. Згідно змісту вказаної відповіді рекомендується управлінню земельних ресурсів з врахуванням судових рішень діяти відповідно наданих повноважень.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» депутат місцевої ради користується правом ухвального голосу з усіх питань, що розглядаються на засіданнях ради та її органів, до складу яких він входить. У той же час депутат є вільним у своєму волевиявленні стосовно голосування за те чи інше питання порядку денного.

На пленарному засіданні 12 сесії Львівської міської ради 25.01.2018 року повторно розглянуто проекти ухвал щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою та прийнято ухвалу № 3005 «Про надання ОСОБА_9 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул. О. Козловського 15-17а» та ухвалу № 3006 «Про надання ОСОБА_8 дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вулиці О. Козловського, 15а»(а.с.185-188,192).

Вищенаведені встановлені судом фактичні обставини справи вказують на безпідставне покликання позивача, на те, що оскаржувані ухвали прийняті відповідачем без врахування ухвали № 1545.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що постановою Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 461/2132/17 касаційну скаргу ОСОБА_7 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.11.2017 року у справі № 461/2132/17 залишено без змін.

Висновком Верховного Суду у даній справі є те, що орган місцевого самоврядування, реалізуючи принципи «належного урядування» повинен враховувати законні інтереси усіх осіб, про яких йому було відомо на час прийняття рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Суд звертає увагу, що дозвіл і проект землеустрою, розроблений на його підставі, є стадіями єдиного процесу надання земельної ділянки у власність чи користування. Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не гарантує особі прийняття відповідним органом рішення про надання земельної ділянки у власність чи користування. Однак надання дозволу дає особі правомірні, небезпідставні сподівання та очікування, що після розробки проекту землеустрою земельну ділянку їй може бути надано, якщо для цього не буде законних перешкод.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Львівська міська рада, розглядаючи повторно звернення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 діяла справедливо і розсудливо, з урахуванням інтересів усіх осіб зацікавлених в отриманні частин земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оскільки у даній справі оспорюються рішення прийняті відповідачем, субєктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд дійшов висновку, що спірні ухвали про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України; з урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та неупереджено. Вимоги позивача є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити повністю.

Відповідно до ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат позивачеві, якому відмовлено у позові не передбачено.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 295 КАС України, суд,

у х в а л и в :

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив судове рішення.

Повний текст рішення складено 01.06.2018р.

Суддя Коморний О.І.