Справа № 810/3760/17
Суддя: Щавінський В.Р.
Дата ухвалення: 2018-04-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2018 року № 810/3760/17

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щавінського В.Р., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі - відповідач), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича у невиконанні передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 у справі № 810/3107/15, у виконавчому провадженні № 49682059;

- зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 у справі № 810/3107/17, у виконавчому провадженні № 49682059.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на примусовому виконанні у відповідача перебуває виконавче провадження № 49682059 з виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/3107/15 від 20.10.2015, яким Міністерство екології та природних ресурсів України впродовж 48 годин з дня отримання копії постанови суду зобов'язано надати позивачу відповідь на його запит від 17.06.2015 щодо рівня забруднення атмосферного повітря у районах Київської області, заходів з ліквідації забруднення навколишнього природного середовища і регенерації забрудненого атмосферного повітря тощо.

Позивач вказує, що більше двох років виконавче провадження № 49682059 неодноразово безпідставно закінчувалось, про що відповідачем виносились відповідні постанови. Ці постанови були предметом судових розглядів, визнавались судом протиправними та скасовувались.

Позивач наголошує, що відповідачем не беруться до уваги правові висновки суду при скасуванні його постанов, з дня відкриття виконавчого провадження відповідачем зроблена тільки одна формальна дія - винесена вимога державного виконавця № 20.1-321/13 від 06.09.2016, якою вимагалось у Міністерства екології та природних ресурсів України у 3-денний строк надати до відділу примусового виконання рішень документи, підтверджуючі виконання рішення суду, запитувалось прізвище, ім'я, по-батькові особи, яка відповідальна за виконання рішення суду, доручалось надати пояснення відповідальних осіб про причини неможливості виконання рішення суду в повному обсязі та попереджалось про відповідальність у разі невиконання рішення суду у добровільному порядку. Але жодної реальної дії щодо примусового виконання судового рішення відповідачем не здійснювалось.

Крім того, позивач звертає увагу, що державним виконавцем жодної санкції на боржника накладено не було, у тому числі не стягнуто виконавчого збору. Його клопотання про надання інформації у виконавчому провадженні № 49682059 відповідачем не розглянуто протягом п'яти місяців з дня отримання запиту.

З урахуванням вищезазначеного, позивач вважає тривалу бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І. щодо не вчинення заходів примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 810/3107/15 передбачених Законом України «Про виконавче провадження» протиправною, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.11.2017 відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 13.12.2017.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.12.2017 витребувано у відповідача документи, які підтверджують факт і зазначають дату отримання відповідачем копій ухвал Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 у справі № 810/3430/16 та від 10.10.2017 у справі № 810/1864/17, провадження у справі зупинено до надання вказаних доказів.

Ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 03.04.2018 провадження у справі поновлено та вирішено подальший розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання на 13.04.2018.

13.04.2018 позивач подав заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач у судові засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду був своєчасно та належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не надав, будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв.

Відповідно до ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до пункту 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 у справі № 810/3107/15 адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства екології та природних ресурсів України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії задоволено, визнано протиправною бездіяльність Міністерства екології та природних ресурсів України, що виявилась у ненаданні позивачу відповіді на запит на інформацію від 17.06.2015 (щодо рівня забруднення атмосферного повітря у районах Київської області, заходів ліквідації забруднення навколишнього природного середовища і регенерації забрудненого атмосферного повітря тощо), зобов'язано Міністерство екології та природних ресурсів України надати ОСОБА_1 відповідь на його запит на інформацію від 17.06.2015 у строк, визначений ч.2 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (впродовж 48 годин з дня отримання копії постанови).

На заяву позивача від 22.10.2015 щодо отримання інформації, Міністерством екології та природних ресурсів України підготовлено лист від 26.10.2015 №7/295-15 "Щодо надання інформації на запит від 17.06.2015". З аналізу змісту листа Міністерства екології та природних ресурсів України від 26.10.2015 № 7/295-15 вбачається, що інформація про рівень забруднення атмосферного повітря у розрізі всіх районів Київської області позивачу не була надана.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 25.11.2015 у справі №810/3107/15 заяву ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої Міністерством екології та природних ресурсів України, що виявилась у невиконанні постанови суду та встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства екології та природних ресурсів України, що виявилась у невиконанні постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015, що ухвалена в адміністративній справі № 810/3107/15, згідно з якою суд зобов'язав Міністерство екології та природних ресурсів України надати ОСОБА_1 відповідь на його запит на інформацію від 17.06.2015 у строк, визначений ч.2 ст.20 Закону України "Про доступ до публічної інформації" (впродовж 48 годин з дня отримання копії постанови).

На підставі виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом, державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49682059 від 21.12.2015.

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 27.01.2016 ВП №49682059 з примусового виконання виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом, закінчено, оскільки листом від 26.10.2015 №7/295-15 Міністерством екології та природних ресурсів України надано ОСОБА_1 відповідь на запит від 17.06.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11.03.2016 у справі № 810/444/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. від 27.01.2016 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 в адміністративній справ № 810/3107/15.

01.04.2016 постановою про відновлення виконавчого провадження ВП №49682059 відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. від 14.07.2016 ВП №49682059 про закінчення виконавчого провадження виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом, закінчено, оскільки протягом трьох місяців виконавчий документ на виконання до відділу не надійшов.

06.09.2016 постановою заступника директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Крайчинського С.С. ВП № 49682059 про скасування процесуального документу скасовано документ "Постанова про закінчення ВП № 49682059" від 14.07.2016, що видав Онопрієнко І.В. при примусовому виконанні виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом, оскільки державним виконавцем не в повному обсязі досліджено матеріали виконавчого провадження та помилково винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 14.07.2016.

Відповідачем на адресу Міністерства екології та природних ресурсів України направлено вимогу державного виконавця від 06.09.2016 № 20.1-321/13 щодо надання до відділу документів, підтверджуючих виконання рішення суду.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.09.2016 у справі № 810/2341/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправною та скасування постанови адміністративний позов задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. від 14.07.2016 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 810/3007/15, виданим Київським окружним адміністративним судом 20.10.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 14.09.2016 у справі № 810/2146/16 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити певні дії адміністративний позов задоволено, визнано протиправною бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Онопрієнко І.В. у невиконанні передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання судового рішення у справі № 810/3107/15 у виконавчому провадженні ВП № 49682059, зобов'язано Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання судового рішення у справі № 810/3107/15 неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчинити дії у виконавчому провадженні ВП № 49682059.

У відповідь на заву позивача про добровільне виконання судового рішення відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі № 810/3107/15 Міністерством екології та природних ресурсів України сформовано лист від 28.09.2016 №7/3248-16 "Про надання інформації на запит від 17.06.2015".

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. 18.10.2016 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 49682059 у зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом - до відділу надійшов лист Мінприроди України від 30.09.2016 №5/3-6/9246, яким повідомлено, що листом від 28.09.2016 №7/3248-16 надано відповідь на запит позивача від 17.06.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 03.11.2016 у справі № 810/3430/16, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017, позов ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І. від 18.10.2016 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом № 810/3107/15, виданий Київським окружним адміністративним судом 20.10.2016.

Постановою від 17.03.2017 про скасування процесуального документу ВП № 49682059 скасовано документ "Постанова про закінчення виконавчого провадження" від 18.10.2016, що видав Мазур Г.І. при примусовому виконанні виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом.

20.03.2017 постановою про відновлення виконавчого провадження ВП № 49682059 відновлено виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом.

У відповідь на заяву позивача про добровільне виконання судового рішення відповідно до постанови Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 у справі № 810/3107/15 Міністерством екології та природних ресурсів України сформовано лист від 10.04.2017 № 7/1377-17 "Про надання інформації на запит від 17.06.2015".

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. 16.05.2017 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП № 49682059 у зв'язку з тим, що 03.05.2017 до відділу надійшов лист від 20.04.2017 № 5/26-6/3165-17 за підписом заступника Міністра Вакараш В.М. Міністерства екології та природних ресурсів України, яким повідомляється, що на виконання постанови від 20.03.2017 у виконавчому провадженні № 49682059 рішення суду виконано в повному обсязі, ОСОБА_1 надано відповіді на письмовий запит від 17.06.2015.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 08.06.2017 у справі № 810/1864/17, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017, позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І. від 16.05.2017 про закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом Київського окружного адміністративного суду від 20.10.2015 в адміністративній справі № 810/3107/15.

04.12.2017 головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. винесено постанову про відновлення виконавчого провадження ВП № 49682059 з виконання виконавчого листа № 810/3107/15, виданого 20.10.2015 Київським окружним адміністративним судом.

Позивач зазначив, що жодних дій щодо примусового виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 у справі № 810/3107/15 у виконавчому провадженні № 49682059 не вчинено.

У зв'язку з тим, що позивач вважає тривалу бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І. у невиконані передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів примусового виконання постанови Київського окружного адміністративного суду від 17.09.2015 у справі № 810/3107/15 у виконавчому провадженні № 49682059 протиправною, ним було подано даний позов до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин), учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (надалі - Закон № 606-XIV).

Відповідно до ст.1 Закону № 606-XIV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.6 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частин 2 та 5 статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

У разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення (частина 1 статті 27 Закону № 606-XIV).

Згідно зі статтею 32 Закону № 606-XIV заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до частини 1 статті 28 Закону № 606-XIV у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Стаття 75 Закону № 606-XIV встановлює порядок дій державного виконавця у випадку коли боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії.

Так, після відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом, що зобов'язує боржника вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, державний виконавець перевіряє виконання рішення не пізніше ніж на наступний день після закінчення строку, встановленого частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, його виконання перевіряється не пізніше наступного робочого дня після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання зазначених вимог без поважних причин державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону і не пізніше п'яти робочих днів з дня його накладення повторно перевіряє стан виконання рішення.

Якщо рішення не виконано і виконання може бути проведено без участі боржника, державний виконавець організовує виконання відповідно до повноважень, наданих йому законом, та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом. При цьому на боржника повторно накладається штраф у порядку, встановленому статтею 89 цього Закону.

У разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Відповідно до ст. 89 Закону № 606-XIV у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на посадових осіб - від двадцяти до сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; на боржника - юридичну особу - від сорока до шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Провівши системний аналіз вищезазначених норм права, суд дійшов висновку, що Законом № 606-XIV чітко регламентовано послідовність дій державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення, крім того державний виконавець наділений правом накладати на боржника штраф у разі невиконання рішення суду у встановлений строк без поважних причин.

Як було встановлено судом, в ході виконання судового рішення у справі № 810/3107/15 у виконавчому провадженні № 49682059, у період з 21.12.2015 (постанова про відкриття виконавчого провадження № 49682059) до 04.12.2017 (відновлення виконавчого провадження після скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 16.05.2017 у судовому порядку) відповідальними державними виконавцями відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виносились постанови про закінчення виконавчого провадження № 49682059, а саме: 27.01.2016, 14.07.2016, 18.10.2016 та 16.05.2017. Вказані постанови про закінчення виконавчого провадження були предметом судових розглядів, визнавались судом протиправними та скасовувались відповідно у справах №№ 810/444/16, 810/2341/16, 810/3430/16, 810/1864/17.

Згідно з ч.4 ст.78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді вищезазначених справ щодо визнання протиправними та скасування постанов про закінчення виконавчого провадження № 49682059, суд дійшов висновку, що надані Міністерством екології та природних ресурсів України листи не містили інформації щодо якої позивачем було подано запит від 17.06.2015.

Позивач посилається на те, що відповідачем у порушення вимог Закону № 606-XIV відповідачем несвоєчасно винесено постанови про відновлення виконавчого провадження № 49682059 після набрання чинності судових рішень щодо скасування постанов про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону № 606-XIV, у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Згідно з абз. 2 п.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (надалі - Інструкція № 512/5) виконавець при здійсненні виконавчого провадження зобов'язаний використовувати всі надані йому права та повноваження, необхідні для забезпечення неупередженого, ефективного, своєчасного і повного виконання рішення.

Як зазначено в листі відповідача від 22.01.2018 за № 50-22-18/20.1-13 копія ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 07.02.2017 у справі № 810/3430/16 передана до відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України 06.03.2017.

У порушення вимог ч. 1 ст. 41 Закону №606-XIV, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. постанову про відновлення виконавчого провадження № 49682059 було винесено лише 20.03.2017.

Також відповідачем у листі від 22.01.2018 за № 50-22-18/20.1-13 було зазначено, що копія ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі № 810/1864/17 до відділу не надходила.

Ч. 4 ст. 167 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) якщо справа розглядається судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, суд не надсилає копії такого рішення, а лише повідомляє суб'єкта владних повноважень у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 38 цього Кодексу, про можливість отримання копії судового рішення безпосередньо в суді.

З ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 10.10.2017 у справі № 810/1864/17 вбачається, що представник відповідача Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України брав участь у судовому засіданні. Тобто відповідачу було відомо про те, що рішення Київського окружного адміністративного суду про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.06.2017 набрало законної сили.

Тобто, у порушення вимог ч. 1 ст. 41 Закону № 606-XIV, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. постанову про відновлення виконавчого провадження № 49682059 винесено лише 04.12.2017.

Як було встановлено судом під час розгляду справи, за час перебування матеріалів виконавчого провадження № 49682059 у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І., відповідачем не вчинено жодної дії з примусового виконання судового рішення за виконавчим листом № 810/3107/15, заходи примусу та відповідальності, передбачені чинним законодавством, також не застосовувались.

Доказів вчинення відповідачем вищевказаних дій матеріали виконавчого провадження № 49682059 не містять.

А тому, бездіяльність відповідача, яка полягала у не вчиненні жодних дій з примусового виконання за час перебування матеріалів виконавчого провадження № 49682059 у головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І., не застосування заходів примусу та відповідальності, передбачених чинним законодавством, є протиправною та безпідставною.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В розумінні Кодексу адміністративного судочинства України виявлення невідповідності діяльності суб'єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності слугує підставою для задоволення адміністративного позову за умови, що встановлено порушення прав, свобод та інтересів позивача.

Суд зазначає, що бездіяльність суб'єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб'єкта владних повноважень, тобто невчинення дії, яку носій публічної влади зобов'язаний був вчинити. Адміністративні суди повинні перевіряти дії та бездіяльність суб'єктів владних повноважень відповідно до публічно-правових відносин, що охороняються Кодексом адміністративного судочинства України. Тобто слід перевіряти, чи відповідні дії або бездіяльність здійснені в рамках виконання суб'єктом владних управлінських функцій на основі законодавства та наданих повноважень.

З огляду на що в межах даної справи суд дійшов висновку про вчинення відповідачем протиправної бездіяльності.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві докази позивача є обґрунтованими.

Частина 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України надає право кожній особі, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду.

Суд звертає увагу на те, що згідно з вищевказаними нормами права, та, виходячи із специфіки завдання адміністративного судочинства, особа має право звернутись за судовим захистом до адміністративного суду з позовом у разі, якщо вона вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб'єкта владних повноважень) порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин. При цьому, обставину дійсного (фактичного) порушення відповідачем прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Задоволенню в адміністративному судочинстві підлягають лише ті вимоги, які відновлюють порушені права, свободи чи інтереси особи в сфері публічно-правових відносин.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і доведенні перед судом їх переконливості.

Доказів, які б спростовували доводи позивача, відповідач суду не надав.

Відповідно до ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а ч.2 ст.77 цього Кодексу встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ч. 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні Європейського Суду з прав людини від 29.06.2004 у справі «Півень про України» визначено, що право на судовий розгляд, гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною 17.07.1997, також захищає і виконання остаточних та обов'язкових судових рішень, які у країні, яка поважає верховенство права, не можуть залишаться невиконаними, завдаючи шкоди одній стороні.

Отже виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду та завершальною стадією судового провадження, а неможливість виконати рішення суду призведе до порушення прав, гарантованих ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві вимоги позивача є такими, що підлягають задоволенню.

Позивач про присудження судових витрат на його користь не просив.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича у невиконанні передбачених законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/3107/15 у виконавчому провадженні № 49682059.

Зобов'язати Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України вжити всіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів щодо примусового виконання судового рішення Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/3107/15 неупереджено своєчасно і в повному обсязі вчинити виконавчі дії у виконавчому проваджені № 49682059.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Щавінський В.Р.