Справа № 461/3040/17
Суддя: Нос Степан Петрович
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 рокуЛьвів№ СК-876/8584/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Носа С. П.,

суддів - Кухтея Р. В., Сеника Р. П.;

за участю секретаря судового засідання - Торкот Д. О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2017 року в справі № 461/3040/17 (головуючий суддя - Лялюк Є. Д., м. Львів) за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил,-

ВСТАНОВИВ:

28 квітня 2017 року Галицьким районним судом м. Львова зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил № 0956/20900/17, винесену в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Скоромним Ярославом Ігоревичем від 21 квітня 2017 року, якою позивача визнаною винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що не було підстав для винесення відповідачем постанови про порушення митних правил, так як автомобіль потрапив в аварію та перебував на ремонті, про що було повідомлено митний орган. Також вказано, що митним органом пропущено строк притягнення позивача до відповідальності.

Постановою Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2017 року позов задоволено. Скасовано постанову у справі про порушення митних правил №0956/20900/17, винесену в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням Скоромним Ярославом Ігоревичем від 21 квітня 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Постанову в апеляційному порядку оскаржив відповідач, вважає, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Просить постанову скасувати та прийняти нову, якою відмовити в задоволенні адміністративного позову. В апеляційній скарзі наголошує, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки вчинення ним правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, підтверджується матеріалами справи.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Встановлено, що 02 серпня 2016 року позивач, ОСОБА_1 ввезла на митну територію України автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter». Такий автомобіль було ввезено на територію України в митному режимі транзиту, а тому він мав бути вивезений за межі території України протягом 10 діб з моменту ввезення.

Керуючись тим, що позивачем було пропущено зазначений 10-ти денний строк для вивезення автомобіля, у квітні 2017 року Львівською митницею ДФС України було винесено постанову у справі про порушення митних правил, у відповідності до якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції частково не погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 381 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно з статтею 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення - десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до частини третьої статті 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Крім того, частиною першою статті 460 Митного кодексу України передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Колегія суддів наголошує, що дана норма чітко визначає підстави звільнення особи від відповідальності за згадані вище порушення митних правил, якими є: аварія, дія обставин непереборної сили або протиправні дії третіх осіб, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 5 Розділу 8 Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31 травня 2012 року № 657, встановлено, що якщо факт аварії чи дії обставин непереборної сили має місце на митній території України, особа, відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), повинна звернутись до митного органу, в зоні діяльності якого перебувають ці товари, транспортні засоби, із письмовою заявою, яка повинна містити відомості, що надають можливість ідентифікувати товари, транспортні засоби як такі, що перебувають під митним контролем, а також інформацію про час, місце, обставини та наслідки аварії чи дії обставин непереборної сили.

З аналізу зазначених вище норм видно, що законодавством визначені умови невключення до строків транзитного перевезення часу дії обставин непереборної сили чи аварії та/або ліквідації їх наслідків: документальне підтвердження факту аварії або дії обставин непереборної сили; вчасне (до закінчення встановленого строку транзитного перевезення) письмове інформування перевізником найближчого митного органу про обставини події.

Як видно з матеріалів справи, транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1, був ввезений позивачем на митну територію України в режимі «транзит» 02 серпня 2016 року.

В обґрунтування неможливості виконання зобов'язання щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України у строк, встановлений статтею 95 Митного кодексу України, позивач 09 серпня 2016 року повідомив Львівську митницю ДФС, що вказаний транспортний засіб з 05 серпня 2016 року по 28 березня 2017 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди знаходився в автосервісі ПП ОСОБА_4 для проведення ремонтних робіт.

На підтвердження вказаних обставин позивачем надано копії акта виконаних робіт від 05 серпня 2016 року, рахунку від 05 серпня 2016 року, акта виконаних робіт від 28 березня 2017 року, довідки, виданої ПП ОСОБА_4 ОСОБА_1 про те, що автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 перебував у ремонті в ПП ОСОБА_4 з 05 серпня 2016 року по 28 березня 2017 року, квитанції № 15 від 28 березня 2017 року про сплату ОСОБА_1 ПП ОСОБА_4 за ремонт автомобіля 39900,60 грн., а також докази документального підтвердження факту аварії - довідки, постанови, листи, видані районною прокуратурою у м. Кросне Республіки Польща про те, що 14 червня 2016 року автомобіль марки «MERCEDES-BENZ Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_1 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинула громадянка України ОСОБА_5, інші пасажири отримали різного ступеня тяжкості тілесні ушкодження, автомобіль отримав пошкодження, які унеможливили його подальшу експлуатацію.

За таких обставин, у зв'язку із аварією позивач був позбавлений можливості виконання покладеного на нього законодавством обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі митної території України, а тому період з 05 серпня 2016 року по 28 березня 2017 року не враховується до строку транзитних перевезень, зазначеного у частині першій статті 95 Митного кодексу України.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не перевищив строк транзитних перевезень, встановлений статтею 95 Митного кодексу України, що свідчить про відсутність в його діях ознак порушення митних правил, передбаченого частиною третьою статті 470 Митного кодексу України, відтак, оскаржена постанова в справі про порушення митних правил є протиправною та підлягає скасуванню.

Разом з тим, скасовуючи постанову в справі про порушення митних правил № 0956/20900/17, винесену в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС - начальником управління протидії митним правопорушенням Скоромним Ярославом Ігоревичем від 21 квітня 2017 року, судом першої інстанції також було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв'язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності що, на думку колегії суддів є неправильним з огляду на наступне.

Згідно ст. 489 МК України, посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов'язана з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 487 МК України встановлено, що провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, - відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, зокрема, закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків для накладення адміністративного стягнення.

Відтак, на момент прийняття постанови судом першої інстанції 22 червня 2017 року, питання щодо закриття провадження в справі про порушенням митних правил належало виключно до компетенції митного органу та не могло вирішуватися судом, оскільки у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності адміністративним судом не вирішувалося питання щодо притягнення особи до адміністративної відповідальності, а перевірялася законність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень у таких справах, за наслідками чого суд може визнати незаконним і скасувати рішення про накладення адміністративного стягнення або відмовити у цьому. Суди не вправі підміняти собою державні органи, компетенція яких чітко регламентована чинним законодавством.

Відповідно до ч.1 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і постанова прийнята з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС - задовольнити частково.

Постанову Галицького районного суду м. Львова від 22 червня 2017 року в справі № 461/3040/17 - скасувати та прийняти нову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил - задовольнити.

Скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0956/20900/17, винесену в.о. заступника начальника Львівської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням Скоромним Ярославом Ігоревичем від 21 квітня 2017 року, згідно якої ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч.3 ст.470 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя С. П. Нос
судді Р. В. Кухтей
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 01 червня 2018 року.