Справа № 711/3417/18
Суддя: Позарецька С. М.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/3417/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.

за участю позивача ОСОБА_1,

,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора 3-ї роти № 4 батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інспектора 3-ї роти № 4 батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції у м. Києві ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 21.04.2018 року інспектором Бойко О.М. відносно позивача винесено постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00коп. У постанові зазначено, що позивач 21.04.2018р. бл. 01-30 рухався на автомобілі д/з JZE 401 в м. Києві. Його було зупинено працівниками патрульної поліції, які склали постанову №702961 від 21.04.2018р. за те, що ОСОБА_1 перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки «1.3» по вул.. Басейній, 3 в м. Києві, чим порушив п.3.4 ПДР.

Зазначено, що постанова не відображає дійсних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог законодавства щодо змісту та процедури складання і є незаконною. При складанні постанови доказів щодо вчинення позивачем адміністративного правопорушення не було; при складанні постанови було відмовлено позивачеві в усному клопотанні щодо перенесення розгляду справи у зв»язку з пізнім часом; всі пояснення щодо відсутності в діях складу правопорушення, були проігноровані працівниками поліції.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 вважає, що постанову від 21.04.2018р. №702961 слід скасувати як незаконну та закрити провадження по адміністративній справі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримав доводи позову та просив його задовольнити.

В судове засідання відповідач інспектор Бойко О.М. не з»явився, будучи неодноразово повідомлений про час, дату та місце розгляду справи. Також не було надано письмовий відзив на позовну заяву.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що 21.04.2018 року інспектором 3-ї роти № 4 батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_2 було винесено постанову серії НК №702961 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, яке зафіксоване не в автоматичному режимі, - відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. 00коп., за скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме, - за те, що останній 21.04.2018 року о 01 год. 30 хв., в м. Києві, по вул. Басейній 3А, керуючи ТЗ - автомобілем, здійснив розворот ліворуч, при цьому перетнув подвійну суцільну лінію дорожньої розмітки «1.3», чим порушив п.3.4 Правил дорожнього руху України.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність у вигляді штрафу у розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Розмітка 1.3 ПДР України поділяє транспортні потоки протилежних напрямків на дорогах, які мають чотири і більше смуг руху. Лінію перетинати забороняється.

Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обовязки і відповідальність субєктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, обєднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.

Відповідно до статті 14 зазначеного Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

Учасники дорожнього руху зобовязані, у тому числі, знати і неухильно дотримуватися вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.1 зазначених правил встановлено, що ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як передбачено ч. 1 ст. 3 Закону України «Про Національну поліцію», у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п.п. 1-2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобовязаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва.

Крім того, згідно за п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань, регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, яка затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення, в т.ч. передбачене ч.1 ст. 122 КУпАП, без складання відповідного протоколу.

Відповідно до положень п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене, зокрема, ч.1 ст.122 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Слід зазначити, що Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» внесено зміни до ст.258 КУпАП, зокрема, доповнено абзацом 4, зі змісту якого вбачається, що у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст. 283 КУпАП.

Зазначені норми права вказують на те, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення правопорушення. При цьому, не здійснюється провадження у справі про адміністративне правопорушення у порядку та за правилами, встановленими розділом IV КУпАП.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення, зобовязана: встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і, за яку законом передбачено адміністративну відповідальність; дослідити докази та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (ст. 62 Конституції України).

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як передбачено ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Ухвалою суду від 14.05.2018р. відповідач по справі зобов»язувався надати до суду: відеозапис фіксування вчинення ОСОБА_1 правопорушення, протоколи опитування/пояснення свідків очевидців події, яка мала місце 21.04.2018р. тощо. Між тим, у визначений судом строк та на час розгляду справи, дане судове рішення виконано не було, незважаючи на те, що було належним чином отримане, як і не було повідомлено відповідачем про причини його невиконання. Крім того, у оскаржуваній постанові від 21.04.2018р. відсутній перелік доказів, який би свідчив про доведеність провини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи прирівнюються до доведеної невинуватості цієї особи. Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема, - у справі «Надточій проти України» від 15.05.2008 року.

Відсутність належних та допустимих доказів, в т.ч. відеозапису фіксування факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не дає можливості прийти до висновку про те, що позивач допустив порушення ПДР України.

За таких обставин, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, є не доведеним.

Щодо інших доводів позивача про те, що інспектор Бойко О.М. вчинив відносно нього протиправні дії, - є такими, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Таким чином, з»ясувавши обставини справи та дослідивши наявні докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 в частині скасування постанови від 21.04.2018р. про притягнення його до адмінвідповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладення штрафу в розмірі 255грн. 00коп. Крім того, відповідно до положень ст. 286 ч.3 п.3 КАСУ, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід закрити.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією України, ЗУ «Про Національну поліцію», ст. ст.9, 33, 122, 251, 222, 252, 256, 258, 276, 279, 280, 283, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 8, 9, 20, 77, 286, 227, 228, 241-246, 294, 295 КАС України, Правилами дорожнього руху України, суд, -

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1, - задовольнити.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 702961 від 21.04.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00коп., винесену Інспектором 3-ї роти № 4 батальйону 1-го полку Управління патрульної поліції в м. Києві ОСОБА_2, - скасувати. Провадження по адміністративній справі закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених статтею 286 КАСУ, можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складений 29.05.2018р.

Головуючий: ОСОБА_3