Справа № 344/11499/17
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року № 876/2095/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Качмара В.Я.,

суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

при секретарі судового засідання Федчук М.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2018 року у справі №344/11499/17 (суддя Островський Л.Є., рішення ухвалено о 13/05 год, м.Івано-Франківськ Івано-Франківська область, повний текст складено 5 лютого 2018 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області про стягнення заборгованості по виплатах -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області (далі УПФ, ПФУ відповідно) про виплату заборгованості з пенсійних виплат за період з 01.11.2011 по 01.08.2017.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим судовими рішення, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги наводячи норми матеріального права вказує на те, що розміри соціальних виплат та видатки на їх оплату встановлюються Кабінетом Міністрів України (далі КМУ) в межах асигнувань затверджених Верховною Радою України на відповідний рік, що узгоджується із статтею 63 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Закон №796-ХІІ). При обчисленні пенсії по інвалідності призначеної відповідно до Закону №796-ХІІ, щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та доплати до пенсії позивачу по справі УПФ керувалось постановами КМУ від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (далі Постанова №745) та 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Постанова №1210). Зазначає, що довідками, які знаходяться в матеріалах справи, підтверджується факт нарахування та виплати ОСОБА_1 пенсії за період з 01.11.2011 по 01.08.2017, що не заперечується і самим позивачем у поданому ним до суду першої інстанції розрахунку по пенсійним виплатам.

Позивач відзиву на апеляцій скаргу не подав.

УПФ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час і місце розгляду справи було повідомлено належним чином, а тому, апеляційний суд, вважає за можливе провести розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що не проведення позивачу виплати заборгованості з пенсійних виплат за спірний період є протиправним та суперечить діючому законодавству.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач з 04.01.2006 переведений на пенсію по інвалідності ІІ групи в мінімальному розмірі відповідно до Закону №796-ХІІ.

Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22 лютого 2008 року у справі №2а-96/2008 року (далі Постанова-1) частково задоволено позов ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій, зобовязання здійснити перерахунок пенсії згідно Закону №796-ХІІ виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, стягнення коштів в сумі 61462,30 грн та зобовязання в майбутньому нараховувати та виплачувати пенсію, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком. Визнано неправомірними дії УПФ щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії у відповідності зі статтями 49, 50, 54, 71 Закону №796-ХІІ. Зобовязано УПФ здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з червня 2004 року. В решті вимог позову відмовлено (а.с.8-11).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 2 вересня 2008 року (далі Постанова-2) залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19 травня 2010 року, скасовано Постанову-1 та ухвалено нову постанову, якою зобовязано відповідача провести перерахунок пенсії з 04.01.2006, тобто з часу переведення позивача за його заявою на пенсію відповідно до вимог Закону №796-ХІІ (а.с.15-24).

ОСОБА_1, зазначає, що з 01.11.2011 відповідачем безпідставно не виконується рішення суду яке вступило в законну силу, оскільки саме з цієї дати пенсія почала йому виплачуватись у значно меншому розмірі.

14.08.2017 на звернення останнього щодо правильності призначення пенсії у відповідності до Закону №796-ХІІ з 01.11.2011 УПФ вказало, що пенсія позивачу виплачується вірно (а.с.28-29).

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров'я, створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі №796-ХІІ.

Статтею 49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Згідно з частиною 1 статті 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до 1 категорії, інвалідам ІІ групи призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю в розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Частиною 4 статті 54 Закону №796-ХІІ передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком. Порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМУ.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» (далі Закон №3491-VI), який набрав чинності 19.06.2011, доповнено прикінцеві положення пунктом 4, згідно якого в 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету ПФУ на 2011 рік.

При цьому, на виконання вимог вказаного закону КМУ 06.07.2011 прийнято Постанову №745, яка набула чинності 23.07.2011 та якою встановлено мінімальні розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою.

Згідно Постанови №745 з 01.11.2011 і здійснювалось нарахування пенсії позивачу у розмірах, що у ній встановлені.

Крім того, пунктом 3 «Прикінцевих положень» Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено, що у 2012 році норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону №796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2012 рік.

Положеннями однойменних Законів України про Державний бюджет України на 2013, 2014, 2015, 2016 та 2017 роки відповідно також передбачалося застосування перелічених вище статтей Закону №796-ХІІ у порядку та розмірах, встановлених КМУ виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України, бюджету ПФУ, бюджетів інших фондів загальнообовязкового державного соціального страхування, місцевого бюджетів, бюджету Фонду соціального страхування України у відповідні роки.

До цього ж, Законом України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 (далі Закон №76-VIII) внесено зміни, зокрема, і до статей 50 та 54 Закону №796-XII. Вказаний закон набрав чинності з 01.01.2015.

Згідно із статтею 50 Закону №796-ХІІ особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, у порядку та розмірах, встановлених КМУ.

Відповідно до статті 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. В усіх випадках розмір середньомісячної заробітної плати для обчислення пенсії за роботу у зоні відчуження у 1986-1990 роках не може перевищувати 3,0 тис. карбованців. Умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами КМУ з відповідних питань.

Постановою №1210 затверджений «Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі Порядок).

Згідно пункту 11 вказаного Порядку мінімальний розмір пенсії для учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС ІІ групи інвалідності - 160% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Пунктом 13 цього ж Порядку в редакції, що діяла у спірний період, встановлено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону №796-ХІІ виплачується у таких розмірах: особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам IІ групи - 379,6 грн.

Отже, виплата державної пенсії по інвалідності, додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, правомірно проводилась та проводиться відповідачем у розмірі, встановленому Постановою №1210.

Пунктом 3 статті 116 Конституції України встановлено, що КМУ забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту. Згідно з бюджетними призначеннями КМУ встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог.

Рішеннями Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року №20-рп/2011 та від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 підтверджена конституційність повноважень КМУ щодо реалізації політики у сфері соціального захисту, в тому числі регулювання порядку та розмірів соціальних виплат і допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, виходячи з фінансових можливостей держави.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що у спірний період відсутні правові підстави для перерахунку та виплати позивачеві державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, в розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та 75 % мінімальної пенсії за віком відповідно, а тому позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги перелічених вище положень законодавчих норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив неправильне застосування норм матеріального права (неправильне тлумачення), що призвело до безпідставного задоволення позову, а тому апеляційна скарга УПФ підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м.Івано-Франківську Івано-Франківської області задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2018 року скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4
Повний текст виготовлений 1 червня 2018 року.