Справа № 806/1391/18
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м. Житомир справа № 806/1391/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

судді Семенюка М.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнаня протиправним та скасування рішення, зобов'язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом (а.с. 25-34), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02.03.2018 № Р-14179/0-840/0/22-18 про повторну відмову в наданні йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки;

- зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га - для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Пиріжки Малинського району Житомирської області, згідно поданого клопотання.

В обґрунтування позову зазначає, що підстави для повторної відмови у наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою, що вказані у рішенні від 02.03.2018 № Р-14179/0-840/0/22-18 не відповідають ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, якою встановлено виключні підстави, а тому воно має бути визнане протиправним.

Ухвалою від 10.04.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

26.04.2018 відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву (а.с. 52-55), в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити з тих підстав, що відповідно до листа від 19.01.2018 відділу у Малинському районі частина вказаної земельної ділянки перебуває у користуванні громадян для ведення особистого селянського господарства, а інша частина земельної ділянки, а саме 1 га із 2006 року запланована для передачі в оренду чи продажу на конкурентних засадах, а тому може виникнути ситуація, коли позивач після розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної ділянки буде позбавлений можливості безпосередньо отримати у користування цю земельну ділянку, тобто очікування та затрати позивача будуть невиправданими, а також будуть порушенні права громади.

07.05.2018 позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

30.05.2018 представник відповідача подав клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

У зв'язку з неявкою учасників справи та відсутністю потреби заслуховувати свідка чи експерта, справа розглядається у відповідності до ч.9 ст.205 КАС України у письмовому провадженні.

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області із заявою стосовно надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області.

За результатами розгляду вказаної заяви Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області листом за вих. № Р-14179/0-11400/6-17 від 23.10.2017 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою з тих підстав, що у четвертому кварталі 2017 року по Житомирській області площа земельних ділянок, які можуть передаватися у межах норм безоплатної приватизації не передбачена відповідно до постанови Кабінету міністрів України від 07 червня 2017 року № 413 про "Деякі питання удосконалення управління в сфері використання та охорони земель сільськогосподарського призначення державної власності та розпорядження ними" (а.с.37).

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.11.2017 по справі № 806/3091/17, яка набула законної сили, визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою № Р-14179/0-11400/6-17 від 23.10.2017 та зобов'язано Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 2 га для ведення особистого селянського господарства на території Пиріжківської сільської ради Малинського району Житомирської області.

На виконання вищевказаної постанови, відповідачем повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою та прийнято рішення, яке оформлено листом від 02.03.2018 № Р-14179/0-840/0/22-18 (а.с.18) та яким повторно відмовлено позивачу в задоволенні заяви з тих підстав, що зазначена в заяві земельна ділянка відсутня у переліку земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Житомирської області.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону України "Про особисте селянське господарство" особисте селянське господарство - це господарська діяльність, яка проводиться без створення юридичної особи фізичною особою індивідуально або особами, які перебувають у сімейних чи родинних відносинах і спільно проживають, з метою задоволення особистих потреб шляхом виробництва, переробки і споживання сільськогосподарської продукції, реалізації її надлишків та надання послуг з використанням майна особистого селянського господарства, у тому числі й у сфері сільського зеленого туризму.

Відповідно до частини 3 статті 22 Земельного кодексу України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Суд зазначає, що у своїй відмові відповідачем жодних зауважень щодо поданих позивачем документів не зазначено.

Як вбачається з матеріалів справи, відмова відповідача у наданні позивачу дозволу на розробку проекту землеустрою мотивована тим, що зазначена в заяві земельна ділянка відсутня у переліку земельних ділянок, які можуть бути передані в межах норм безоплатної приватизації на території Житомирської області.

Згідно з ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а саме невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

При цьому, суд звертає увагу, що будь-яких змін до порядку одержання дозволу на розробку проекту землеустрою, передбаченого Земельним кодексом України не внесено.

Отже, зазначена у листі № Р-14179/0-840/0/22-18 від 02.03.2018 року підстава відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не відноситься ні до однієї з підстав, визначених ч.7 ст.118 Земельного кодексу України, як наслідок суд приходить до висновку, що Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області протиправно повторно відмовило позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Порушуючи ст. 3 Конституції України та визначені у ст. 4 Закону України "Про державну службу" принципи верховенства права (забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави), законності (обов'язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України) працівники відповідача створили перешкоди позивачу на шляху реалізації права на отримання земельної ділянки у власність.

Враховуючи приписи ч. 3 ст.245 КАС України, суд вважає за можливе з метою відновлення прав, свобод та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, зобов'язати надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Пиріжки Малинського району Житомирської області, згідно поданого клопотання.

Щодо посилань представника відповідача на те, що частина спірної земельної ділянки перебуває у користуванні громадян для ведення особистого селянського господарства, а інша частина земельної ділянки, а саме 1 га із 2006 року запланована для передачі в оренду чи продажу на конкурентних засадах, а тому може виникнути ситуація, коли позивач після розроблення проекту землеустрою, то суд не приймає їх до уваги з тих підстав, що дані обставини будуть встановлюватись на етапі розробки та затвердження проекту землеустрою, а аж ніяк не на етапі надання дозволу на його розробку.

Враховуючи задоволення позову та приписи ст. 139 КАС України, на користь позивача належить стягнути понесені ним судові витрати в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10008, номер НОМЕР_1) до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області (вул. Довженка, 45, м. Житомир, 10002, код 39765513), задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 02.03.2018 № Р-14179/0-840/0/22-18 про повторну відмову в наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області надати ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за межами населеного пункту с. Пиріжки Малинського району Житомирської області, згідно поданого клопотання.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ним судові витрати в сумі 704,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Семенюк