Справа № 807/1544/17
Суддя: Плеханова З.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

про закриття провадження щодо частини позовних вимог

21 травня 2018 рокум. Ужгород№ 807/1544/17

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Плеханова З.Б.

при секретарі Цапфел Е.О.

за участю:

позивача: ОСОБА_1, - представник ОСОБА_2

відповідача: Чопський прикордонний загін ,представники ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону про визнання дій та бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Чопського прикордонного загону , яким просить :

1. Визнати дії та бездіяльність посадових осіб відповідача - Чопського прикордонного загону, що виразилися в невиконанні вимог укладеної усної домовленості та письмового контракту, упереджене ставлення до ОСОБА_1 після подачі рапорту та погрози звільнення зі служби за негативними мотивами, створення ситуації яка призвела до незаконного притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності, погрози фізичною розправою, ненаданні можливості лікуватись після нанесення ОСОБА_1 тілесних пошкоджень під час затримання таким групи контрабандистів, невиплаті відряджень та грошового забезпечення, привласненні майором ОСОБА_5 грошових коштів, не ознайомлення ОСОБА_1 з вищеназваними наказами та висновками службової перевірки, ненаданні відпустки для лікування, невиплати страховки за пошкоджене здоровя під час затримання групи контрабандистів, приховування даного факту, ненадання своєчасної медичної допомоги та кваліфікованого лікування, в результаті чого ОСОБА_1 частково втратив слух та можливість вести повноцінний спосіб життя протиправними та незаконними;

2. Зобов'язати посадових осіб Чопського прикордонного загону розірвати укладений контракт та наказ начальника прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Чопський прикордонний загін)№129-ос від 28.08.2014 року про призначення ОСОБА_1 на посаду дільничного інспектора прикордонної служби відділу прикордонної служби «Княгиня» 3-ї категорії (тип В), видати трудову книжку та провести з ним повний розрахунок;

3. Стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на правову допомогу і представництво моїх інтересів в суді в сумі 2000грн. та інші витрати. 19 березня 2018 року в судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про призначення судово-медичної експертизи для встановлення розміру відшкодування на підставі Постанови КМУ №975.

Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи на підставі дослідження допустимих та належних доказів , суд наводить мотиви , з яких він дійшов о наступних висновків.

Як вбачається зі змісту позову, серед іншого , позивач зазначає, що в травні 2014 року згідно з наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України та начальника 94 прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України (Чопський прикордонний загін) полковником ОСОБА_6 видано наказ та виписано припис для подальшого проходження військової служби позивача в зоні АТО., який позивач в строк виконав. Як зазначено в позові, маючи вищу економічну освіту та і інформацію інших осіб позивачу стало відомо, що начальник відділу прикордонної служби «Княгиня», майор ОСОБА_7В, привласнив грошову компенсацію за харчове забезпечення. В подальшому начальник відділу прикордонної служби «Княгиня», майор ОСОБА_7, продовжуючи зловживати своїм службовим становищем, з метою помсти та уникнення від відповідальності за привласнення грошових коштів, відсторонив позивача від посади. Через стресові ситуації різко погіршився стан здоровя позивача, потребуючи негайного лікування, ним начальнику Чопського прикордонного загону полковнику ОСОБА_6 подано рапорт про надання відпустки позивачу, або розірвання контракту. В результаті чого, майор ОСОБА_7 став погрожувати позивачу фізичною розправою.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) від 4 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з &lд;…&?н; питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів &l6;…&?в;. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб'єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший субєкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим субєктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Пунктом 2 частини 1 статті 19 КАСУ встановлено, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства;

Питання привласнення грошових коштів регулюється Розділом VI ККУ Злочини проти власності.

Відповідно до ст.191 ч.2 ККУ, привласнення, розтрата або заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем -

карається обмеженням волі на строк до п'яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Статтею 424 ККУ передбачено відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень

Тому, враховуючи приписи КАС та КК України, такі спори не випливають із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій, а тому не належать до юрисдикції адміністративних судів.

Спір, що виник між сторонами в даній справі в цій частині позовних вимог належить вирішити у порядку кримінального судочинства, оскільки захист прав заявника, з урахуванням обов'язковості дотримання вимог ст. 2 КАС України, вимагав би від адміністративного суду, до якого надійшов такий позов, перевіряти та надавати оцінку фактам і обставинам, не властивим суду адміністративної юрисдикції, здійснювати судовий контроль дотримання правил, встановлених КПК України, проте адміністративний суд не має повноважень на здійснення такої перевірки та відновлення порушених у рамках кримінальних проваджень прав заявника.

З огляду на наведене суд зазначає, що компетентним національним судом, до юрисдикції якого належить розгляд скарг щодо прийняття рішень, вчинення дій або допущення бездіяльності суб'єктом владних повноважень стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини, є суд, який спеціалізується на розгляді кримінальних справ, а саме : Ужгородський міськрайонний суд.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання дій та бездіяльності в частині погрози фізичною розправою та привласнення грошових коштів не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства та підлягають розгляду в порядку кримінального судочинства.

Пунктом 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись п.1 ч.1 ст.238 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Чопського прикордонного загону щодо визнання дій та бездіяльності в частині погрози фізичною розправою та привласнення грошових коштів - закрити.

Ухвала суд може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня отримання повного судового рішення через Закарпатський окружний адміністративний суд до Львівського апеляційного адміністративного суду.

СуддяОСОБА_8

Повний текст ухвали підписано та виготовлено 24 травня 2018 року.