Справа № 819/211/18
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 819/211/18

21 травня 2018 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючого судді Мандзія О.П.

за участю:

секретаря судового засідання Канюки Н.В.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Тернопільської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 (далі - позивач) до виконавчого комітету Тернопільської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування" № 1026 від 27.12.2017 р. у частині демонтажу тимчасової споруди - гаража за адресою м. Тернопіль, вул. Хмельницького, 11а, вказаної у пункті 1 Додатку до рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 є власником гаража площею 21,5 кв.м., який знаходиться за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль Тернопільської області. Право власності на вказаний гараж позивач набув на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1911/17 від 18.05.2017 р. виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №1026 від 27.12.2017 р., відповідно до п.1 якого вирішено в 10-ти денний термін провести роботи з демонтажу тимчасових споруд, власники яких не встановлені, згідно з Додатком до рішення. До переліку обєктів які підлягають демонтажу, пункт 1 Додатку до даного рішення, включено тимчасову споруду (металевий гараж), що знаходиться по вулиці Б. Хмельницького, 11 а, м. Тернопіль Тернопільської області.

Вказане рішення в частині демонтажу тимчасової споруди - гаража за адресою м. Тернопіль, вул. Хмельницького, 11а, позивач вважає протиправним, оскільки власником гаража є позивач, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2017 р.

До подання позовної заяви, 05.02.2018 р. позивачем було подано заяву про забезпечення позову, у якій заявник просив зупинити дію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування" № 1026 від 27 грудня 2017 р.; заборонити виконавчому комітету Тернопільської міської ради та Управлінню муніципальної поліції Тернопільської міської ради здійснювати заходи, повязані з демонтажем тимчасової споруди гараж за адресою м. Тернопіль. вул. Б. Хмельницького, 13, належний на праві власності ОСОБА_2 до завершення розгляду адміністративної справи.

Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду з питань забезпечення адміністративного позову від 06.02.2018 р. заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково, а саме зупинено дію рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1026 від 27.12.2017 р. в частині демонтажу споруди за адресою вул. Б. Хмельницького, 11а, м. Тернопіль Тернопільської області, вказаної у пункті 1 (першому) Додатку до рішення; заборонено виконавчому комітету Тернопільської міської ради та Управлінню муніципальної поліції Тернопільської міської ради здійснювати заходи, повязані з демонтажем тимчасової споруди гараж за адресою м. Тернопіль. вул. Б. Хмельницького, 13, належний на праві власності ОСОБА_2 до завершення розгляду адміністративної справи.

Ухвалою судді Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.02.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19.03.2018 р. о 10:30 год. Також судом встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву. У строк, встановлений судом, відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

В підготовче судове засідання, призначене на 19.03.2018 р. о 10:30 год., представник відповідача не зявився, не повідомивши причини своєї неявки, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. У звязку з клопотанням представника позивача, підготовче засідання відкладено на 11.04.2018 р. о 11:00 год.

В подальшому 10.04.2018 р. представником відповідача подано клопотання про відкладення розгляду справи та надання часу для врегулювання спору, оскільки з урахуванням наявності у позивача правовстановлюючого документу на спірний гараж, на розгляд засідання виконавчого комітету заплановано винесення проекту рішення про скасування п.1 Додатку до рішення від 27.12.2017 р. №1026.

З огляду на викладене, у судовому засіданні 11.04.2018 р. ухвалою суду, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, продовжено строк підготовчого провадження, підготовче засідання відкладено до 08.05.2018 р. о 10:30 год.

Підготовче судове засідання, призначене на 08.05.2018 р. о 10:30 год., відкладено до 21.05.2018 р. о 15:00 год за клопотанням представника позивача та у звязку з неявкою представника відповідача в судове засідання.

У підготовче судове засідання, призначене на 21.05.2018 р. о 15:00 год, представник відповідача не прибув, не повідомивши причини своєї неявки, хоча про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Представником позивача 21.05.2018 р. подано до суду клопотання, у якому просив закінчити підготовче провадження та перейти до розгляду справи по суті невідкладно.

Представник позивача позов підтримав у повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково звернув увагу на те, що спірний гараж не може вважатися спорудою, власник якої не встановлений, оскільки дана споруда належить на праві власності позивачу. Крім того зазначає, що відповідачу було відомо про зареєстроване право власності ОСОБА_2 на гараж, оскільки 01.11.2017 р. позивач звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для обслуговування індивідуального гаража за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль, Тернопільська область, з якої вбачається, що саме ОСОБА_2 є власником даного гаража. Також позивач вказав на те, що тимчасова споруда гараж знаходиться по вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль, Тернопільська область, а не по вул. Б. Хмельницького, 11а, як зазначено у додатку до рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради №1026 від 27.12.2017 р.

Представник позивача просив позов задовольнити.

Заслухавши у відкритому судовому засіданні пояснення представника позивача, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 11.11.1976 р. № 944 "Про дозвіл встановлення металевого гаража" ОСОБА_3 як інваліду Великої Вітчизняної війни І групи, який проживає ІНФОРМАЦІЯ_1, надано дозвіл на встановлення металевого гаража для індивідуальної автомашини в подвірї будинку № 17 по вул. І.Франка (а.с.13).

В подальшому вказаний металевий гараж було знесено, а рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради народних депутатів від 08.07.1983 р. № 558 "Про купівлю-продаж гаража по вул. Б. Хмельницького, 13", рішення міськвиконкому № 944 від 11.11.1976 р. скасовано та надано дозвіл громадянину ОСОБА_4 металевий гараж по вул. Б. Хмельницького, 13 продати громадянину ОСОБА_3 замість знесеного металевого гаражу по вул. І.Франка, 15 (а.с.12).

В матеріалах справи міститься Акт прийняття в експлуатацію державною технічною комісією закінченого будівництвом індивідуального гаража за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, затверджений рішенням виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 28.12.1999 року №1205, яким вирішено предявлений до прийняття в експлуатацію індивідуальний гараж за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль прийняти в експлуатацію (а.с.10).

В подальшому, на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1911/17 від 18.05.2017 р. право власності на вказаний гараж набув син ОСОБА_3 ОСОБА_2, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2017 р., з якого слідує, що ОСОБА_2 є власником гаража площею 21,5 кв.м., який знаходиться за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль Тернопільської області (а.с.8).

Також з заяви ОСОБА_2 від 01.11.2017 реєстраційний номер 232721 слідує, що позивач звертався до Тернопільської міської ради про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для обслуговування індивідуального гаража за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль, Тернопільська область (а.с.14). Зі змісту такої заяви вбачається, що саме ОСОБА_2 є власником даного гаража.

Разом з тим, виконавчим комітетом Тернопільської міської ради прийнято рішення №1026 від 27.12.2017 р., відповідно до п.1 якого вирішено в 10-ти денний термін провести роботи з демонтажу тимчасових споруд, власники яких не встановлені, згідно з Додатком до рішення (а.с.9). До переліку об'єктів які підлягають демонтажу, пункт 1 Додатку до даного рішення, включено тимчасову споруду (металевий гараж), що знаходиться по вулиці Б. Хмельницького, 11 а, м. Тернопіль Тернопільської області (а.с.9, зворот). Листом №62/191 від 02.02.2018 р. позивача попереджено про те, що гараж підлягає демонтажу та зобовязано до 15.02.2018 р. провести демонтаж обєкта власними силами (а.с.7).

При прийнятті рішення суд перевіряє юридичну та фактичну обґрунтованість спірного правового акта індивідуальної дії на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, та до спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів визначає Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" від 17.02.2011 р. №3038-VI (далі Закон №3038-VI).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону №3038-VI відносини у сфері містобудівної діяльності регулюються Конституцією України, Цивільним, Господарським і Земельним кодексами України, цим Законом, законами України "Про Генеральну схему планування території України", "Про основи містобудування", "Про архітектурну діяльність", "Про комплексну реконструкцію кварталів (мікрорайонів) застарілого житлового фонду", "Про землеустрій", іншими нормативно-правовими актами.

Управління у сфері містобудівної діяльності здійснюється Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування (ч. 1 ст. 6 Закону № 3038-VI).

Згідно з ч. 2, 3 ст. 8 Закону № 3038-VI планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку. Рішення з питань планування та забудови територій приймаються сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами, районними, обласними радами, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями в межах визначених законом повноважень з урахуванням вимог містобудівної документації.

Відповідно до ст. 73 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов'язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об'єднаннями громадян, підприємствами, установами та іншими організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.

Відповідно до ст. ст. 316, 317 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Оскільки, позивач є власником спірного майна (гаража), то останній має право відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб здійснювати права володіння, користування та розпоряджання цим гаражем.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а водночас і в утриманні від безпідставного заволодіння майном та завдання йому шкоди.

Такі ж гарантії закріплені і в ст.41 Конституції України, відповідно до якої право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як слідує з матеріалів справи, рішенням відповідача від 11.11.1976 р. №944 "Про дозвіл на встановлення металевого гаража" та рішенням від 08.07.1983 р. №558 "Про купівлю-продаж гаража по вул. Б.Хмельницького, 13" надано дозвіл ОСОБА_3 (батькові позивача) на встановлення вказаного металевого гаража.

Суд критично оцінює висновки відповідача про те, що на момент прийняття оскарженого рішення відповідач не володів інформацією про власника обєкта нерухомості гаража, оскільки в матеріалах справи міститься Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.07.2017 р., який підтверджує, що ОСОБА_2 є власником гаража площею 21,5 кв.м., який знаходиться за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль Тернопільської області, дата державної реєстрації 20.07.2017 р., форма власності приватна. Право власності на вказаний обєкт ОСОБА_2 (син ОСОБА_3С.) набув на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/1911/17 від 18.05.2017 р.

Крім того, в ході розгляду справи встановлено та підтверджено доказами, що позивач 01.11.2017 р., незадовго до прийняття оскарженого рішення №1026 від 27.12.2017 р. "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування" звертався до відповідача із заявою про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0022 га для обслуговування індивідуального гаража за адресою вул. Б. Хмельницького, 13, м. Тернопіль, Тернопільська область. Зі змісту заяви та доданих до неї документів чітко вбачається, що саме ОСОБА_2 є власником даного гаража.

На підставі викладено, суд констатує порушення оскарженим рішенням прав позивача гарантованих ст.41 Конституції України та ст. 321 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його доводи, а більше того, самостійно виявив бажання скасувати оскаржене рішення.

Отже, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки наявних у справі доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскаржене рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради прийнято не на підставі, не у межах повноважень та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, необґрунтовано, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення та без з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, що обгрутовує задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Тернопільської міської ради в користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1233,40 грн.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовільнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення виконавчого комітету Тернопільської міської ради "Про усунення порушень у сфері земельного законодавства та містобудування" № 1026 від 27.12.2017 р. у частині демонтажу тимчасової споруди - гаража за адресою м. Тернопіль, вул. Хмельницького, 11а, вказаної у пункті 1 Додатку до рішення.

Стягнути з бюджетних асигнувань виконавчого комітету Тернопільської міської ради (46001, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Листопадова, 5, ) сплачений судовий збір в користь ОСОБА_2 (місце проживання: 46008, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Руська, 8/12, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) згідно квитанцій про сплату №964 від 15.02.2018 року на суму 704 (сімсот чотири) гривні 80 (вісімдесят) копійок та №87766 від 05.02.2018 року на суму 528 (п'ятсот двадцять вісім ) гривень (60) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31 травня 2018 року.

Головуючий суддя Мандзій О.П.

копія вірна

Суддя Мандзій О.П.