Справа № 826/4448/17
Суддя: Карпушова О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4448/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Губської Л.В., Кобаля М.І., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

29.03.2017 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними дії відповідача щодо виключення його з реєстру платників єдиного податку та про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 21.02.2017 року №327/26-52-13-02-38 про виключення позивача з реєстру платників податків єдиного податку.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач невірно оцінює господарську діяльність позивача та не вірно тлумачить і застосовує норми законодавства України, оскільки господарська діяльність позивача у наданні електронного обладнання в оренду не підлягає ліцензуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31.01.2018 р. позовні вимоги задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення, не надано належних, достатніх та допустимих доказів.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, як таке, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що за наслідками документальної позапланової перевірки податковим органом встановлено порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, у зв'язку з чим позивач був виключений із реєстру платників єдиного податку.

Сторони в судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином. Відповідно до положень ч.2 ст.313 КАС України неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що позивач з 27.12.2013 р. зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця Деснянською районною в місті Києві державною адміністрацією та взятий на податковий облік в органах державної податкової служби 27.12.2013 року.

05.09.2016 р. ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва у справі № 761/30056/16 надано дозвіл на проведення перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_1) в межах проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000139 (а.с.48).

28.10.2016р. наказом начальника Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві № 689 призначено позапланову перевірку позивача (а.с.16).

За наслідками документальної позапланової перевірки відповідачем складено акт №10667/26-52-13-06 від 21.11.2016 р., в якому зазначено про порушення позивачем умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме: п.291.4, п.291.5 ст.291, п.293.4 ст.293, п.п.298.2.3 п.298.2 си.298 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями, п.7 ст.42 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 року, п.10 ст.9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» за №1775-ІІІ від 01.06.2000 року із змінами і доповненнями, п.8 ст.7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222- VIII із змінами і доповненнями, внаслідок чого позивач з 01.01.2016 року повинен був перейти на загальну систему оподаткування, оскільки види діяльності позивача не дають йому права застосовувати спрощену систему оподаткування.

Зокрема, в акті перевірки зазначено, що ФОП ОСОБА_2 в ході господарської діяльності займався діяльністю у сфері телекомунікації та надавав послуги з доступу до мережі Інтернет кінцевим споживачам за допомогою телекомунікаційної мережі, орендованої у постачальників послуг ФОП.

На підставі вказаного акту відповідачем прийнято рішенням №327/26-52-13-02-38 від 21.02.2017 року про виключення з реєстру платників єдиного податку фізичну особу-підприємця ОСОБА_2 (реєстраційний номер НОМЕР_1) внаслідок виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку вимог глави 1 розділу ХІУ Податкового кодексу України (п.299.11 ст.299) (а.с.68).

Вказані обставини підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами. Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.1.1. ст.1 Податкового кодексу України даний кодекс регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства. Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Підпунктом 20.1.4. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України органам державної податкової служби надане право проводити перевірки платників податків (крім Національного банку України) в порядку, встановленому цим Кодексом. Порядок проведення перевірок визначений статтями 75-86 Податкового кодексу України.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку встановлюються нормами глави І розділу ХІV Податкового кодексу України "Спрощена система оподаткування, обліку та звітності".

Відповідно до абз. 10 підпункту 291.5.1 пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України не можуть бути платниками єдиного податку першої - третьої груп: суб'єкти господарювання (юридичні особи та фізичні особи - підприємці), які здійснюють діяльність з організації, проведення гастрольних заходів.

Пунктом 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у разі:

- подання платником податку заяви щодо відмови від застосування спрощеної системи оподаткування у зв'язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, - в останній день календарного кварталу, в якому подано таку заяву;

- припинення юридичної особи (крім перетворення) або припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем відповідно до закону - в день отримання відповідним контролюючим органом від державного реєстратора повідомлення про проведення державної реєстрації такого припинення;

- у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 цього Кодексу.

Згідно Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України №113 від 07.02.2013 року «Про відновлення чинності національного класифікатора України ДК 009:2005 «Класифікація видів економічної діяльності», відповідно до Закону України "Про стандартизацію" та з метою забезпечення запровадження національного класифікатора України ДК 009:2010 "Класифікація видів економічної діяльності" зобов'язано відновити чинність національного класифікатора України ДК 009:2005 "Класифікація видів економічної діяльності" на період до 31.12.2013 р.

Положеннями розділу І Національного класифікатора України "Класифікація видів економічної діяльності ДК 009:2010", затвердженого Наказом Держспоживстандарту України від 11.10.2010 рок № 457, передбачено, що класифікація видів економічної діяльності (КВЕД 2010) є статистичним інструментом для впорядкування економічної інформації. Водночас Класифікація є механізмом спільної мови, що має використання в багатьох інших, нестатистичних сферах (соціальному та податковому регулюванні, ліцензуванні, системі тарифів тощо).

Пунктом 299.11. ст.299 Податкового кодексу України встановлено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб'єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.

Згідно статті 9 Закону України "Про ліцензування певних видів господарської діяльності" та статті 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" надання в оренду електронного обладнання, у тому числі і телекомунікаційного, не входить до переліку видів господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню.

Відповідно до частини восьмої пункту 291.5 статті 291 Податкового кодексу України, не можуть бути платниками єдиного податку суб'єкти господарювання, які здійснюють діяльність з надання послуг пошти (крім кур'єрської діяльності) та зв'язку (крім діяльності, що не підлягає ліцензуванню).

Відповідно до матеріалів справи підставою для прийняття оскаржуваного рішення слугувало порушення позивачем абз. 5 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298, яким передбачено, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності або відбулася зміна організаційно-правової форми.

Зокрема в акті перевірки зазначено, що у зв'язку з порушенням позивачем вищезазначених норм законодавства, а саме норм, що регулюють здійснення господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню, останнім неправомірно застосовувалась спрощена система оподаткування з 01.01.2016 року.

Проте, позивачем доведено, що у він у період здійснення своєї господарської діяльності, відповідно до КВЕД 70.22, надавав послуги з Консультування з питань комерційної діяльності та керування, лише в серпні 2016 року, відповідно до КВЕД 77.39, надавав в оренду електронне обладнання. Для здійснення цієї господарської діяльності позивач орендував цифрову мережу.

Отже, позивач не здійснював діяльність з технічного обслуговування та експлуатації телекомунікаційних мереж, орендована позивачем цифрова мережа обслуговувалась іншим суб'єктом підприємницької діяльності, а саме - ТОВ "Контент Делівері Нетворк", який має відповідні ліцензії для здійснення такої діяльності.

Апелянтом вказане не спростовано, не надано жодного доказу на підтвердження своєї правової позиції та спростування доводів позивача.

Згідно з частиною 2 статті 74 КАС України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Враховуючи вищенаведені норми закону та встановлені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідачем, як суб'єктом владних повноважень не доведено правомірність прийнятого ним рішення. Зазначення в Єдиному державному реєстрі певних видів діяльності юридичної особи не означає, що така особа фактично їх здійснює, а сам по собі факт включення до ЄДР КВЕД, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, не є підставою для виключення суб'єкта господарювання з реєстру платників єдиного податку, адже абзац п'ятий підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України чітко передбачає, що платники єдиного податку зобов'язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, які не дають права застосовувати спрощену систему оподаткування, або невідповідності вимогам організаційно-правових форм господарювання.

Таким чином, обставини встановлені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, апелянтом не спростовано, внаслідок чого, всі наведені апелянтом доводи не заслуговують уваги, оскільки не спростовують вірних висновків суду першої інстанції.

На підставі вищезазначеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відсутні підстави для скасування постанови.

Повний текст постанови виготовлено 04.06.2018 р.

Керуючись статтями 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 р. - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 р. у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними дій, визнання протиправним та скасування рішення - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

Л.В. Губська

М.І. Кобаль