Справа № П/811/806/17
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Кропивницький справа № П/811/806/17

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкових рішень та вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області в якому просить суд визнати протиправними та скасувати: вимогу від 26.04.2017 р. №Ф-; податкові повідомлення-рішення від 26.04.2017 р. №, № та №; рішення про застосування штрафних санкцій від 26.04.2017 р. №2 та №2.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до наказу 28.02.2017 р. № 208 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1І.", на перевірку №324 і 325, плану-графіка проведення планових виїзних перевірок проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладання трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року.

Перевірку проведено на підставі п.п.75.1.2, п.75.1, ст.75 та ст.77 Податкового кодексу України, Закону України від 08.07.2010 р. № 2464-VІ "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", за результатами якої було складено акт від 07.04.2017 року №33/11-28-13-02/НОМЕР_1.

Позивач вважає протиправними наказ та дії по проведенню вказаної перевірки, оскільки остання проведена за відсутності правових підстав, передбачених підпунктом 77.2 ст.77 Податкового кодексу України.

Так, на думку позивача підстав для віднесення його до платників податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на органи ДФС немає, оскільки всі встановлені законодавством податки і збори він сплачує в повному обсязі і у встановлені терміни. Доказів віднесення позивача до категорії платників податків з високим або середнім ступенем ризику відповідачем надано не було. Отже, позивач відноситься до категорії платників податків з незначним ступенем ризику, тому, включення його до плану-графіку проведення планових перевірок частіше ніж раз на три календарних роки є протиправним, оскільки попередня перевірка закінчилась 11.08.2015 року за результатами якої складено акт №285/1702/НОМЕР_1.

Позивач також не погоджується з прийнятими податковим органом рішенням на підставі висновків, що викладені в акті перевірки, які не відповідають дійсним обставинам.

Від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення, відповідно до змісту яких, позов ним не визнається у повному обсязі, оскільки податковий орган при винесені оскаржуваних рішень діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України. В задоволенні позову просив відмовити (т.1, а.с.77-78).

Відповідно до ухвали від 16.04.2018 року закрито підготовче провадження, а розгляд справи по суті проведено у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд зазначає наступне.

Встановлено, що згідно з планом-графіком проведення планових виїзних перевірок, на підставі пп.75.1.2, п.75.1 статті 75, статі 77 Податкового кодексу України, відповідачем винесено наказ від 28.02.2017 року за № 208 "Про проведення документальної планової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1", відповідно до якого призначено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2015 по 31.12.2016, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2016 року, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період 01.01.2015 року по 31.12.2016 року (т.3, а.с.18, 21).

На підставі пп.75.1.2, п.75.1 статті 75, статі 77 Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", та відповідно до наказу від 28.02.2017 року № 208, направлень від 13.03.2017 року №324 і №325 та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок відповідачем проведено вищевказану перевірку позивача, за наслідками якої складено акт №33/11-28-13-02/НОМЕР_1 від 07.04.2017 року (т.1, а.с.9-38; т.2, а.с.154-195), який підписаний перевіряючими.

Позивач для підписання акту не з'явився, про що, складено відповідний акт неявки (т.2, а.с.196).

Відповідно до пп.20.1.4, 20.1.6 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право: проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, повязану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України органи державної податкової служби мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і повязані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Статтею 77 Податкового кодексу України встановлюється порядок проведення документальних планових перевірок.

За правилами п.77.1, 77.2 ст.77 Податкового кодексу України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи. Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік. Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як зазначив відповідач, підстави віднесення позивача до платників, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, полягає в тому, що позивачем задекларовано суму доходу на рівні або менше рівня витрат, які враховуються при визначенні об'єкта оподаткування: за 2015 рік рівень витрат до отриманого доходу склав 99,5 %, за 2016 рік рівень витрат до отриманого доходу склав 99,4%, що вказує на високий ступінь ризику. Загальна сума витрат, відображених у деклараціях про майновий стан і доходи, становить 75 або більше відсотків суми загального доходу, задекларованого у такій декларації: за 2015 рік рівень витрат до отриманого доходу склав 99,5 %, за 2016 рік рівень витрат до отриманого доходу склав 99,4%, що вказує на високий ступінь ризику.

Позивачем не спростовано вищевказані обставини.

Згідно до п.77.4 ст.77 Податкового кодексу України про проведення документальної планової перевірки керівником контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

Таким чином, як вбачається з викладеного, документальна планова перевірка передбачається в плані-графіку проведення перевірок та відповідно, керівником контролюючого органу приймається рішення про проведення такої перевірки, яке оформлюється наказом.

Як встановлено судом, проведення документальної планової виїзної перевірки позивача було передбачено в плані-графіку проведення планових документальних перевірок, про що проінформовано позивача повідомленням №60 від 28 лютого 2016 року, одночасно з яким направлено і наказ №208 від 28.02.2017 року (т.3, а.с.18-19).

Дане повідомлення отримано позивачем особисто 02.03.2017 року (т.3, а.с.20).

Направлення про проведення перевірки від 13.03.2017 року №324 та №325 вручено під підпис позивачу особисто 20.03.2017 року (т.3, а.с.16-17).

За приписами п.81.1 ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред'явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб'єкта (прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об'єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника контролюючого органу або його заступника та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред'явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред'явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п'ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред'явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Згідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов'язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Як зазначалось судом, Головним управлінням ДФС у Кіровоградській області на підставі статті 77 Податкового кодексу України, Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", відповідно до наказу від 28.02.2017 року №208, направлення від 13.03.2017 року №324, №325 та плану-графіка проведення планових виїзних перевірок проведено перевірку позивача, за наслідками якої складено акт №33/11-28-13-02/НОМЕР_1 від 07.04.2017 року (т.1, а.с.9-38),

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що посилання в позові на порушення порядку проведення перевірки є необґрунтованими.

В подальшому, як встановлено матеріалами справи, на підставі акту №33/11-28-13-02/НОМЕР_1 від 07.04.2017 року відповідачем 26.04.2017 року винесено:

- податкове повідомлення-рішення №, яким до позивача застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 510,00 грн. (т.1 а.с.43);

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 129117,11 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32279,28 грн. (т.1, а.с.42);

- податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем в розмірі 10515,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2628,82 грн. (т.1, а.с.44);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 61,29 грн. (т.1, а.с.41);

- рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано єдиного внеску в розмірі 144449,69 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 21003,93 грн. (т.1, а.с.40);

- вимогу №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в сумі 144449,69 грн. (т.1, а.с.39).

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 129117,11 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32279,28 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем в розмірі 10515,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2628,82 грн., вимога №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в сумі 144449,69 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано єдиного внеску в розмірі 144449,69 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 21003,93 грн. винесені на підставі висновків податкового органу про завищення витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу на загальну суму 701 018,01 грн. за рахунок включення придбаних ТМЦ, дохід від реалізації яких у продовж звітного (податкового) періоду не отриманий, у тому числі за 2015 рік на суму 336261,28 грн., за 2016 рік на суму 364756,73 грн. (т.1, а.с.19).

Відповідно до акту перевірки та додаткових пояснень (т.2, а.с.209), посадові особи податкового органу дійшли висновку про завищення позивачем витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходу на загальну суму 701 018,01 грн. за рахунок включення придбаних ТМЦ, дохід від реалізації яких у продовж звітного (податкового) періоду не отриманий, у тому числі за 2015 рік на суму 336261,28 грн., за 2016 рік на суму 364756,73 грн., чим порушено пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, а саме:

- завищено витрати за 2015 рік на 8711,28 грн. вартість придбаних та реалізованих ТМЦ у перевіряємому періоді; на 327550 грн. за 2015 рік по придбаним ТМЦ, які не реалізовано та не отримано дохід у перевіряємому періоді (постачальник: ФОП ОСОБА_2 (НОМЕР_2) накладна №5 від 14.07.2015 року номенклатура товару: ємність для олії 1000 куб.м. 98 шт., піддон для ємності 1,10*1,20 98 шт., обрешітка для ємностей металева 98 шт.);

- завищено витрати за 2016 рік на 112756,73 грн. вартість придбаних та реалізованих ТМЦ у перевіряємому періоді; на 252000 грн. за 2016 рік по придбанх ТМЦ, які не реалізовано та не отримано дохід у перевіряємому періоді (постачальник: ФОП ОСОБА_3 (НОМЕР_3) накладна №АВ-0000016 від 03.10.2016 року, номенклатура товару: піддон пластиковий 45 шт., ємність харчова (1м.куб.) - 45 шт., обрешітка для ємностей металева 45 шт.).

Зазначені порушення призвели до збільшення чистого доходу з якого перевіркою обраховано податок на доходи фізичних осіб з підприємницької діяльності, суму військово збору з підприємницької діяльності та суму єдиного внеску з підприємницької діяльності.

Судом встановлено, що основним видом діяльності ФОП ОСОБА_1 за у перевіряємому періоді діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту (КВЕД - 46.19).

11 липня 2015 року ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та ФОП ОСОБА_2 (Продавець) уклали договір купівлі продажу, відповідно до умов якого, продавець зобов'язується передати у власність покупця належний продавцю товар, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах цього Договору. Відомості про товар: ємність для олії 1000 куб.м. 98 шт., піддон для ємності 1,10*1,20 98 шт., обрешітка для ємностей металева 98 шт. (т.2, а.с.240).

Виконання умов договору підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунку-фактури №5 від 14.07.2015 року, видаткової накладної №5 від 14.07.2015 року, платіжного дорученням №120 від 11.12.2015 року та квитанцій до прибуткового касового ордеру (т.2, а.с.241-250; т.3, а.с.1-5).

Також судом встановлено, що 01 жовтня 2016 року ФОП ОСОБА_1 (Покупець) та ФОП ОСОБА_3 (Продавець) уклали договір купівлі продажу №1/10, відповідно до умов якого, продавець зобов'язується поставити та передати у власність покупця товар згідно специфікації, а покупець зобов'язується прийняти товар та оплатити його вартість на умовах, передбачених цим Договором (т.2, а.с.223-224).

Згідно специфікації продавець передав покупцю: піддон пластиковий 45 шт., ємність харчова (1м.куб.) - 45 шт., обрешітка для ємностей металева 45 шт.

Виконання умов договору підтверджується долученими до матеріалів справи копіями рахунку-фактури №АВ-0000010 від 03.10.2016 року, видаткової накладної № АВ-0000016 від 03.10.2016 та квитанцій до прибуткового касового ордеру (т.2, а.с.225-239).

Судом встановлено, що позивач у перевіряємий період здійснював діяльність пов'язану з посередництвом соняшникової олії.

Наведене підтверджується долученими до матеріалів справи копіями дистриб'юторського договору, договору на виконання транспортних послуг, договорів купівлі-продажу, договорів поставки, банківських виписок по особовому рахунку (т.1, а.с.104-121, 137-207).

Згідно п. 177.1 ст. 177 Податкового кодексу України, доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Згідно п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування є чистий оподатковуваний доход, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, до переліку витрат, безпосередньо повязаних з отриманням доходів, належать:

177.4.1. витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного обєкта витрат;

177.4.2. витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

обовязкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обовязкове страхування життя або здоровя працівників у випадках, передбачених законодавством;

177.4.3. суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

177.4.4. інші витрати, до складу яких включаються витрати, що повязані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги звязку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, повязані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо повязаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно ст.42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Крім того, суд зазначає наступне.

Законодавчим актом, який регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства є Податковий кодекс України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI.

Основним нормативно-правовим актом, що визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI.

Водночас, частиною четвертою статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" визначено, що порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, згідно підпункту 14.1.1-1 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України адміністрування податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та інших платежів відповідно до законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (далі - податків, зборів, платежів) - це сукупність рішень та процедур контролюючих органів і дій їх посадових осіб, що визначають інституційну структуру податкових та митних відносин, організовують ідентифікацію, облік платників податків і платників єдиного внеску та обєктів оподаткування, забезпечують сервісне обслуговування платників податків, організацію та контроль за сплатою податків, зборів, платежів відповідно до порядку, встановленого законом.

Згідно абзаців 1 - 4 частини першої статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" контролюючий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Приписами п. 2 ч. 1 Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", під єдиним внеском на загальнообов'язкове державне соціальне страхування розуміється консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Положеннями п.5 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується на суми незалежно від джерел їх фінансування, форми, порядку, місця виплати та використання, а також від того, чи виплачені такі суми фактично після їх нарахування до сплати.

Як зазначено у ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Частиною 3 статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" передбачено, що суми недоїмки стягуються з врахуванням пені та застосуванням штрафів.

Виходячи з аналізу наведених норм матеріального права суд зауважує, що фінансові санкції застосовуються до платника податків у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску.

У розумінні пункту 6 частини першої статті 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" недоїмка - це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що придбані у ФОП ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 товари, позивач використовував у якості тари для постачання соняшникової олії.

На момент проведення перевірки ємності, піддони та обрешітки, придбані у ФОП ОСОБА_2 списано як малоцінні необоротні матеріальні активи.

Вказане підтверджується долученими до матеріалів справи копіями наказу №01/01/14 від 01.01.2014 року про призначення комісії на списання малоцінних та швидкозношувальних предметів та акту на списання від 30.06.2016 року (т.3, а.с.6-7).

Також необхідно зазначити, що в процесі розгляду даної справи, відповідачем жодним доказом не наведено суду за яких обставин, чи з яких правовідносин ФОП ОСОБА_1 завищено витрати за 2015 рік на 8711,28 грн. та за 2016 рік на 112756,73 грн.

Відповідно до ст.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

1.5. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

1.6. Платники збору зобовязані забезпечувати виконання податкових зобовязань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що ФОП ОСОБА_1 правомірно включено до витрат, що безпосередньо пов'язані з отриманням доходу суми по взаємовідносинам з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3

Таким чином, податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб за основним платежем 129117,11 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 32279,28 грн., податкове повідомлення-рішення №, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір за основним платежем в розмірі 10515,27 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 2628,82 грн., вимога №Ф- про сплату боргу (недоїмки) в сумі 144449,69 грн. та рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким донараховано єдиного внеску в розмірі 144449,69 грн. та застосовано штрафні санкції в розмірі 21003,93 грн. підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення рішення від 26.04.2017 року № про застосування до відповідача суми штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 510 грн. суд зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що у продовж перевіряємого періоду ФОП ОСОБА_1 використовував працю найманих працівників, а саме:

- ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4) трудовий договір зареєстрований в Світловодському міськрайонному центрі зайнятості за №1 від 01.11.2011 року. Знято з реєстрації з 02.12.2016 року;

- ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_5) - трудовий договір зареєстрований в Світловодському міськрайонному центрі зайнятості за №2 від 01.11.2011 року. Діючий;

- ОСОБА_6 (РНОКПП - НОМЕР_6) - трудовий договір від 05.05.2016 року за №1, повідомлення про прийняття на роботу від 04.05.2016 року №. Діючий.

Перевіркою питання дотримання ФОП ОСОБА_1 обов'язків щодо подання та порядку заповнення Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) до контролюючого органу у відповідності до вимог пп. „б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-УІ (із змінами та доповненнями), Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства доходів і зборів України від 21.01.2014 №49, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 05.02.2014 за №228/25005 (із змінами та доповненнями), Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.01.2015 за №111/26556 (із змінами та доповненнями) встановлений факт подання уточнюючого Податкового розрахунку за 3 квартал 2015 року (07.03.2017 №) з недостовірними відомостями, чим порушено пп. „б" п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями).

Судом встановлено, що позивачем 06.10.2015 року подано до контролюючого органу Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 3 квартал 2015 року (т.1, а.с.217-218).

У казаному розрахунку позивачем зазначено суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь ОСОБА_4 (РНОКПП - НОМЕР_4) та ОСОБА_5 (РНОКПП - НОМЕР_5).

07 березня 2017 року позивачем подано до контролюючого органу уточнюючий Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ) за 3 квартал 2015 року (т.1, а.с.219-220).

У казаному розрахунку позивачем зазначено суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичної особи (РНОКПП - НОМЕР_2) у розмірі 177550,00 грн.

Позивачем до матеріалів справи не надано доказів на підтвердження оформлення трудових відносин з фізичною особою якій присвоєно реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в розмірі 510 грн. з подання уточнюючого Податкового розрахунку за 3 квартал 2015 року (07.03.2017 №) з недостовірними відомостями.

Щодо рішення від 26.04.2017 року № про застосування до відповідача суми штрафних санкцій в розмірі 61,29 грн. за своєчасно не нарахованого єдиного внеску суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування поданого до контролюючого органу 07.04.2015 року позивач самостійно донарахував своєчасно не нарахованого єдиного внеску по найманому працівнику на загальну суму 245,16 грн., в тому числі за січень 2015 року 122,58 грн. та за лютий 2015 року 122,58 грн. (т.1, а.с.230-232).

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" платник єдиного внеску зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з п. 8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов'язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.

При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов'язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

Враховуючи викладене суд доходить висновку, що контролюючим органом правомірно застосовано суму штрафних санкцій відповідно до рішення № від 26.04.2017 року.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Під час судового розгляду справи відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення (вимоги).

У процесі розгляду справи не виявлено інших фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Судові витрати розподіляються відповідно до приписів ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 139, 143, 242 - 246, 250, 255 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області про скасування податкових рішень та вимоги задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 26.04.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення від 26.04.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати рішення від 26.04.2017 року №.

Визнати протиправним та скасувати вимогу від 26.04.2017 року №Ф-.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1(АДРЕСА_1, 27501, код - НОМЕР_1) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3399 (три тисячі триста дев'яносто дев'ять) грн. 95 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Кіровоградській області (код 39393501, вул. Велика Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006).

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини постанови суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повний текст рішення суду не було вручено у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.

Апеляційна скарга подається відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ перехідних положень КАС України учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду ОСОБА_7