Справа № 806/3836/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3836/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

Шидловського В.Б.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "30" січня 2018 р. у справі за позовом Управління Держпраці у Житомирській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" про застосування заходів реагування , -

суддя в 1-й інстанції - Семенк М.М.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 05.02.2018

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат", а саме зупинити експлуатацію складу ПММ, у зв'язку із виявленням порушень, які створюють загрозу життю працівників підприємства.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30.01.2018року позов Управління Держпраці у Житомирській області (вул. Шевченка, 18-а, м. Житомир, 10008, код 39790560) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" (вул. Шевченка, 1-А, смт. Іршанськ Хорошівського району,12110, код 30597936) задоволено.

Застосовано до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) шляхом зупинення експлуатації складу ПММ.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначає, що за результатами перевірки дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, позивачем було внесено припис від 08.12.2017року № 2092/11-0106 про усунення, зазначених у приписі порушень. На виконання вказаного припису позивач зупинив експлуатацію складу ПММ до моменту усунення виявлених порушень та здійснює усі необхідні дії щодо усунення виявлених порушень у зв'язку з чим триває процедура усунення порушень. Відповідач вказує, що суд першої інстанції при прийнятті рішення не врахував, що позивачем обрано інший засіб реагування на усунення виявлених порушень у формі внесення припису у зв'язку з чим вважає, що вказані обставини виключають право позивача звертатися до суду з позовом про застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації складу ПММ. Також вказує суд першої інстанції застосував до спірних правовідносин нормативний акт п.п. 2.26 Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011 року № 826.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого, позивач зазначає, що під час проведення перевірки позивачем було встановлено порушення відповідачем норм законодавства про працю, а тому необхідно негайно застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" шляхом зупинення експлуатації складу ПММ.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Управлінням Держпраці у Житомирській області проведено планову перевірку дотримання вимог законодавчих та нормативно-правових актів з охорони праці та промислової безпеки, безпечного поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат", за результатами якої складено акт від 15.12.2017 року № 2090/11-0083 (а.с. 6-10).

В ході вказаної перевірки виявлено, що відповідач, як суб'єкт господарювання не отримав дозвіл, на право виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації складу ПММ, та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, які експлуатуються на складі паливо мастильних матеріалів Межирічного родовища, Житомирська область, Хорошівський район, села Ємилівка.

08.02.2018року позивачем внесено відповідачу припис №2092/11-0106 про усунення виявленого порушення (а.с. 23)

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки з матеріалів справи встановлено, що під час проведення перевірки відповідача виявлено порушення вимог законодавчих та нормативно-правових актів з промислової безпеки, охорони праці, які створюють загрозу життю та здоров'ю працівників.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

1. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України "Про охорону праці" (далі по тексу постанови іменовано - Закон № 2694-XII) роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України № 2694-XII виробничі будівлі, споруди, машини, механізми, устаткування, транспортні засоби, що вводяться в дію після будівництва (виготовлення) або реконструкції, капітального ремонту тощо, та технологічні процеси повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з охорони праці.

Частиною 3 статті 21 Закону України № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл).

Відповідно до пункту 2,6 додатку 2 та пункту 1 додатку № 3 Порядку видачі дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, що затверджений постановою КМУ від 26.10.2011 р. № 1107 суб'єкт господарювання зобов'язаний отримати дозвіл на право виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації складу паливо - мастильних матеріалів та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, які експлуатуються на складі ПММ.

Натомість як слідує з матеріалів справи та пояснень сторін відповідач вказаних положень (на час проведення перевірки та розгляду справи в суді першої інстанції) не дотримавсь, дозвіл на право виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації складу паливо - мастильних матеріалів не отримав.

2. Відповідно до ст. 38 Закону України № 2694-XII державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно -правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.

Згідно з ч. 4, 5 статті 2 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи контролю здійснюються зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96 затверджено Положення про Державну службу України з питань праці (надалі по тексту постанови іменовано - Положення №96).

Пунктом 1 вказаного Положення № 96 передбачено, що Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Відповідно до п. 7 вказаного Положення №96 Державна служба України з питань праці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Пунктом 3 Положення про Головне управління (Управління) Державної служби України з питань праці в області, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 27 березня 2015 року № 340 передбачено, що основними завданнями Державної служби України з питань праці в області, зокрема, є реалізація державної політики у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість.

Пунктом 7 статті 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачено, що на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Водночас вказаним пунктом передбачено, що у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

З аналізу наведених положень законодавства слідує, що позивач є органом до сфері повноважень якого віднесено здійснення державного нагляду за додержанням законів та інших нормативно -правових актів про охорону праці та промислову безпеку.

При цьому, положеннями вказаних нормативних актів визначено право позивача, як органу державного нагляду (контролю) на вжиття заходів реагування (припис, розпорядження) щодо усунення порушень, виявлених під час перевірки, право на звернення до суду щодо підтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування та право на звернення до суду щодо застосування заходів реагування у випадку необхідності зупинення, у тому числі, експлуатації машин, механізмів. При цьому, вказані положення нормативно -правових актів не обмежують право органу державного нагляду (контролю) на внесення припису із одночасним зверненням до суду щодо підтвердження обґрунтованості вжиття заходів реагування.

Отож, колегія суддів приходить до висновку, що складання позивачем припису щодо усунення встановлених законодавством порушень не є передумовою чи перешкодою звернення до суду щодо застосування заходів реагування.

3. Стосовно ж доводів апеляційної скарги щодо безпідставного застосування при розгляді даної справи та прийнятті судом рішення Положення про організацію та здійснення державного гірничого нагляду, державного нагляду (контролю) у сфері промислової безпеки та охорони праці в системі Держгірпромнагляду України, затвердженого наказом Міністерства надзвичайних ситуацій України від 11.08.2011 року № 826 та зареєстрованого в в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2011 р. за N 1531/20269, то колегією суддів встановлено, що назване положення на час звернення позивача до суду та прийняття судом рішення було скасовано розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10 березня 2017 року N 169-р як таке, що не відповідає Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Відтак, застосування положень обумовленого наказу при прийнятті судового рішення було безпідставним.

Водночас колегією суддів враховано, що статтею 4 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що державна політика в галузі охорони праці спрямована на створення належних, безпечних і здорових умов праці, запобігання нещасним випадкам та професійним захворюванням та базується на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці.

Частиною 5 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" передбачене повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування.

Частиною 1 ст. 39 Закону України "Про охорону праці" передбачено право на зупинення, припинення, обмеження експлуатації підприємств, окремих виробництв, будівель, споруд, приміщень, експлуатація машин та механізмів, устаткування до усунення порушень, які створюють загрозу життю працюючих.

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що виявлені у відповідача порушення у сфері охорони праці та промислової безпеки, які виразились у виконанні робіт підвищеної небезпеки при експлуатації складу ПММ, та на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, які експлуатуються на складі ПММ без відповідного дозволу в сукупності можуть кваліфікуватись як такі, що створюють реальну загрозу життю та здоров'ю працівників підприємства.

Водночас, колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції підставно відхилено твердження відповідача з приводу призупинення експлуатації складу ПММ, оскільки покликання відповідача на призупинення експлуатації складу ПММ не могло (на дату прийняття судом першої інстанції рішення) свідчити про усунення порушення вказаного в пункті 5 розділу V акту перевірки від 15.12.2017 року №2090/11-0083, так як частиною 3 статті 21 Закону № 2694-ХІІ встановлено, що роботодавець повинен одержати дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та на експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (далі - дозвіл), проте відповідачем до суду першої інстанції не було надано доказів отримання належних дозволів на експлуатацію складу ПММ.

Отож, на дату прийняття судом першої інстанції рішення суду не було надано належних доказів усунення виявлених позивачем порушень.

4. В ході розгляду апеляційної скарги, позивач надав суду апеляційної інстанції копії дозволів №351.18.18, виданих Управлінням Держпраці у Житомирській області про надання дозволу Товариству з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (резервуарів стальних горизонтальних, колонок паливороздавальних за технічними параметрами, наведеними у вказаних дозволах) та виконання робіт з підвищеної небезпеки з 15.05.2018року по 15.05.2023року.

Усунення відповідачем виявлених порушень після прийняття судом рішення про застосування заходів реагування не спростовує висновків суду першої інстанції та не вказує на не правомірність прийнятого ним рішення, оскільки виявлене порушення усунуто, як стверджує відповідач лише на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Проте, суд апеляційної інстанції надає правову оцінку судовому рішенню, станом на дату його винесення. Усунення виявлених порушень після прийняття судом рішення не є правовою підставою для скасування законного рішення.

Водночас, колегією суддів враховано, що при прийнятті рішення суд першої інстанції не визначив строку на який ним вжито заходи реагування, що в свою чергу може призвести порушення прав відповідача на використання належного йому майна (складу ПММ) та виконання робіт підвищеної небезпеки (за наявності відповідних дозволів).

За наведених обставин, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині визначення строку на який судом вживаються заходи реагування, шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини в новій редакції.

Відтак, апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, а рішення суду підлягає зміні в частині абзацу другого резолютивної частини.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" задовольнити частково, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "30" січня 2018 р. змінити, шляхом викладення абзацу другого резолютивної частини рішення від 30.01.2018року по справі №806/3836/17 в такій редакції:

"Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю "Межирічинський гірничо-збагачувальний комбінат" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю), шляхом зупинення експлуатації складу паливо- мастильних матеріалів (Межирічного родовища, Житомирська область, Хорошівський район, село Ємилівка, вул. Героїв,2) до дати отримання дозволів на право виконання робіт підвищеної небезпеки при експлуатації складу паливо- мастильних матеріалів (Межирічного родовища, Житомирська область, Хорошівський район, с. Ємілівка, вул. Героїв,2) та експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, які експлуатуються на такому складі паливо- мастильних матеріалів."

У решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

В.Б. Шидловський

Повне судове рішення складено "30" травня 2018 р.