Справа № 815/2606/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2018 року

Київ

справа №815/2606/17

касаційне провадження №К/9901/50643/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Офісу великих платників податків ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №815/2606/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Торг» до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо невизнання податкової звітності та зобов'язання визнати податкову звітність,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Старгруп Торг» звернулося у травні 2017 року до адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо невизнання податкової звітності та зобов'язання визнати податкову звітність.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 26.06.2017 позовні вимоги задовольнив.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.11.2017 залишив постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 без змін.

Офіс великих платників податків ДФС 10.05.2018 звернувся до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017. Також, у касаційній скарзі порушено питання щодо поновлення строку касаційного оскарження

При вирішенні питання щодо поважності наведених скаржником підстав пропуску строку касаційного оскарження суд виходить з такого.

Як вбачається з оскарженої ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 (повний текст виготовлено 27.11.2017), вказане судове рішення набрало законної сили з моменту проголошення.

Згідно з частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент постановлення ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017) касаційна скарга на судові рішення подається протягом двадцяти днів після набрання законної сили судовим рішенням суду апеляційної інстанції, крім випадків, передбачених цим Кодексом, а в разі складення постанови в повному обсязі відповідно до статті 160 цього Кодексу - з дня складення постанови в повному обсязі.

Враховуючи викладене, останнім днем для звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою в межах встановленого частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України строку, з урахуванням вихідних днів, був день із датою 18.12.2017.

Касаційну скаргу податковим органом подано 10.05.2018, тобто з пропуском встановленого частиною другою статті 212 Кодексу адміністративного судочинства України строку касаційного оскарження.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження при поданні касаційної скарги відповідач вказує на те, що вже звертався до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у цій справі.

Так, ухвалою Верховного Суду від 05.03.2018 (К/9901/3881/17) вперше подану касаційну скаргу повернуто, у зв'язку з неусуненням недоліків касаційної скарги, встановлених ухвалою про залишення касаційної скарги без руху (щодо надання документу про сплату судового збору).

Відповідач зазначає, що не мав можливості сплатити судовий збір за подання касаційної скарги вперше з об'єктивних причин, оскільки операції на рахунках відповідача були зупинені, тому вважає цю обставину поважною підставою пропуску строку на касаційне оскарження, а строк таким, що належить поновити.

У підтвердження вищевказаного відповідач надав копії листів Управління Державної казначейської служби України у Печерському районі від 06.03.2018 щодо безспірного списання коштів на підставі виконавчих листів.

Аналіз положень статтей 5, 13, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з касаційною скаргою) дозволяє дійти висновку, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку, яке повинно бути реалізовано у встановлений вказаним кодексом строк.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.

Як зазначено вище, відповідач всупереч вимог процесуального закону не здійснив сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі при зверненні до суду з касаційною скаргою вперше.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Податковим органом не надано доказів вчинення дій з метою сплати судового збору у справі №815/2606/17 з моменту виникнення права на касаційне оскарження.

Враховуючи зазначене, суд не вбачає підстав для визнання наведених скаржником у клопотанні про поновлення строку касаційного оскарження підстав пропуску такого строку поважними.

Відповідно до частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії) касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 329 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

До касаційної скарги відповідачем додано документ про сплату судового збору - платіжне доручення від 29.03.2018 №859 на суму 1920грн.

Відповідно до підпункту 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на час подання касаційної скарги) за подання до адміністративного суду касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовом - травень 2017 року) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Станом на 01.01.2017 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1600 гривень (стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» від 21.12.2016 № 1801).

У відповідності до абзацу 6 підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (в редакції, чинній на дату звернення до суду з позовом - травень 2017 року) ставка за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано юридичною особою, становила 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У справі подано позовну заяву, в якій заявлено до Офісу великих платників податків ДФС одну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, судовий збір за подання до адміністративного суду вказаного позову складає 1600грн.

Отже, судовий збір, який необхідно сплатити при поданні касаційної скарги, становить: 1600грн. х 200% = 3200грн.

Тобто, відповідачу необхідно надати документ про доплату судового збору у сумі 1280грн., оскільки судовий збір сплачено не в повному обсязі.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: УДКСУ у Печерському районі. Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38004897. Банк отримувача: ГУ ДКСУ у м. Києві. Код банку отримувача (МФО): 820019. Рахунок отримувача: 0007. Код класифікації доходів бюджету: 22030102. Призначення платежу: ";101;________ код клієнта за ЄДРПОУ; судовий збір за позовом _________ у справі №_________, Верховний Суд".

Згідно з частиною другою статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу, частиною першою якої передбачено залишення позовної заяви без руху із зазначенням її недоліків, способу та строку для їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, встановивши строк, протягом якого скаржник має усунути вказані недоліки та надати суду касаційної інстанції:

обґрунтоване клопотання про поновлення строку касаційного оскарження з наведенням інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом;

документ про доплату судового збору за подання касаційної скарги у встановленому законом порядку та розмірі.

Керуючись статтею 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Касаційну скаргу Офісу великих платників податків ДФС на постанову Одеського окружного адміністративного суду м. Києва від 26.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 22.11.2017 у справі №815/2606/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Старгруп Торг» до Офісу великих платників податків ДФС, Державної фіскальної служби України про визнання дій протиправними щодо невизнання податкової звітності та зобов'язання визнати податкову звітність - залишити без руху.

2. Встановити скаржнику строк для усунення недоліків касаційної скарги у десять днів з дня вручення копії ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Направити скаржнику копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк