Справа № 812/336/18
Суддя: В.С. Шембелян
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

22 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/336/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Шембелян В.С., розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.01.2018 №№ , ,-

ВСТАНОВИВ:

08 лютого 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД (далі - Позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДФС у Луганській області (далі - Відповідач, ГУ ДФС у Луганській області) з вимогою про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у грудні 2017 року відповідачем проведено іншу камеральну перевірку по орендній платі за земельні ділянки державної або комунальної власності ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД за 2015 - 2017 роки, за результатами якої складено акт від 27.12.2017 № 2405/12-32-12-05/20163224, згідно якого встановлено факт заниження підприємством податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на загальну суму 1884482,90 грн. На підставі акта прийнято податкові повідомлення - рішення від 19.01.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (код платежу 18010600) в загальній сумі 2355603,63 грн, в тому числі: за податковими зобов'язаннями - 1884482,90 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями - 471120,73 грн; від 19.01.2018 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 510,00 грн за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (код платежу 18010600).

Позивач вважає податкові повідомлення-рішення протиправними з таких підстав.

Земельна ділянка, що перебуває в оренді у ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД, площею 0,9983 га, згідно Договору оренди від 16.05.2005, знаходиться за адресою: Луганська область, м.Лисичанськ, просп.Перемоги, 80. На підставі статті 6 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" позивача звільнено від сплати за користування земельною ділянкою на період антитерористичної операції. Оскільки між позивачем та Лисичанською міською радою укладено договір оренди земельних ділянок, яка розташована на території м.Лисичанськ Луганської області, тобто на території проведення АТО, у період з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД звільнялось від плати за землю за цією земельною ділянкою. У зв'язку настанням обставин форс-мажору ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД отримало Висновок про настання обставин непереборної сили №25.12-762 від 25.07.2014 року Луганської регіональної торгово-промислової палати, згідно з яким вважається таким, що настав факт дії обставин непереборної сили з 16 липня 2014 року для ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД по виконанню законодавчих актів України щодо подачі звітності, справляння та сплати податків і обов'язкових платежів. День закінчення цих обставин ще не настав. Це також обґрунтовує безпідставність нарахування відповідачем сум з сплати за землю (земельний податок та/або орендну плату за земельні ділянки державної або комунальної власності) за рік 2015, рік 2016, рік 2017 зі штрафними (фінансовими) санкціями та штрафних санкцій за неподання податкової звітності.

Також зазначив, що 16.01.2018 ДПІ у м. Лисичанську надало акт звірки по орендній платі за землю з юридичних осіб (18010600) за № 2334-07 за період з 01.01.2017 по 31.12.2017, згідно з яким ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД не має заборгованості зі сплати орендної плати з юридичних осіб.

На підставі викладеного позивач просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення ГУ ДФС у Луганській області форми "Р" від 19.01.2018 № про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код платежу 18010600 у розмірі 2355603,63 грн, у т.ч. 1884482,9 грн - за основним платежем, 471120,73 грн - штраф) та форми «ПС» від 19.01.2018 № про застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 540 грн за платежем "орендна плата з юридичних осіб" (код платежу 18010600).

Ухвалою суду від 12.02.2018 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (арк. спр. 1-2).

Ухвалою суду від 05.03.2018 відкладено підготовче засідання (а.с.114).

Ухвалою суду від 20.03.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.143).

Відповідач позовні вимоги не визнав, заперечував з підстав, викладених у письмовому відзиві на адміністративний позов від 05.03.2018 вх. № 5319/2018 (арк.спр. 100-101). Зазначив, що перевіркою встановлено порушення пункту 286.2 статті 286 Податкового кодексу України у частині неподання податкової звітності з плати за землю за 2015 - 2017 роки; пункту 288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4 статті 288 Податкового кодексу України у частині заниження суми податкових зобов'язань з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на загальну суму 1884482,90 грн.

Відповідач зазначив, що на сьогодні не розроблено порядку застосування зазначених у ст.6 Закону № 1669 податкових пільг, а також не внесено відповідних змін до Податкового кодексу України. Відповідно до п.288.1 ст.288 ПКУ підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Станом на теперішній час до ГУ ДФС у Луганській області не надходили відомості про зміни до договорів оренди між ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД та орендодавцем земель державної та комунальної власності щодо скасування орендної плати за користування земельними ділянками по Лисичанській міській раді. Відповідно у позивача були відсутні підстави для не сплати податкових зобов'язань та неподання податкової декларації. Крім того, відповідач вважає посилання позивача на висновок про настання обставин непереборної сили від 25.07.2017 № 25.12-762 безпідставним, тому що не в позовній заяві, не в доданих до неї матеріалах, не в самому висновку не надано доказів того, що саме перешкоджає ТОВ ВКФ «ЛІА» ЛТД надати до податкового органу податкові декларації з плати за землю у 2015 - 2017 роках. У задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю.

20.03.2018 за вх.№ 6552/2018 через канцелярію суду позивач надав письмові пояснення на відзив відповідача (а.с.118-120).

На підставі ч.9 ст. 205 КАС України судом ухвалено розглянути справу у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, суд встановив такі обставини справи.

Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, установлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД зареєстровано як юридична особа 18.06.2001 Станично-Луганської районною державною адміністрацією Луганської області, № запису 1 000008, що підтверджується свідоцтвом серії АО1 № 594111 про державну реєстрацію юридичної особи (арк.спр. 21), довідкою з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України серії АА № 717056 (арк.спр. 22).

16 травня 2005 року між Лисичанською міською радою як орендодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД як орендарем на підставі рішення від 29.04.2005 № 915 укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для експлуатації будівлі магазину, який знаходиться за адресою: Луганська область, м.Лисичанськ, пр.Леніна, 80 (а.с.121-125).

В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,9983 га (пункт 2 договору).

Згідно з пунктом 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 4726451,35 гривень.

Відповідно до пункту 8 договору його укладено на 49 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі: 70979,13 грн на рік (пункт 9 договору).

Відповідно до пунктів 10-12 договору обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі на період експлуатації - 5914,93 грн не пізніше 15 числа наступного за звітним місяця. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, коефіцієнтів орендної плати, у тому числі внаслідок інфляції; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

16 травня 2005 року сторонами договору підписано акт приймання - передачі земельної двлянки (арк.спр. 128).

01 червня 2005 року між сторонами укладена додаткова угода до договору оренди землі № 30, якою сторони внесли зміни в пункти 5, 9, 11, 13 договору оренди землі, зокрема, пункт 5 змінили на: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: на період експлуатації 4891835,18 грн", п. 9 - "Орендна плата вноситься орендарями в грошовій формі у розмірі: на період експлуатації з 01.01.2006 по 01.10.2006 - 73377,53 грн, на період експлуатації з 01.10.2006 - 125048,00 за рік", п. 11 - "Орендна плата вноситься орендарями щомісячно у розмірі: на період експлуатації з 01.01.2006 по 01.10.2006 - 6114,79 грн, на період експлуатації з 01.10.2006 - 10420,67 грн"; п.13 - «У разі невнесення орендної плати у строки, зазначені цим договором, з орендаря стягується пеня у розмірі 120 відсотків річних облікової ставки НБУ, що діє на день виникнення боргу, за кожен календарний день прострочення в його сплаті» (арк.спр. 129-130).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 02.07.2014 по справі № 913/1085/14 внесено зміни до договору оренди землі від 16.05.2005, державна реєстрація від 01.06.2005 за № 30, який укладений між Лисичанською міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Виробничо-комерційна фірма "ЛІА "ЛТД", відносно земельної ділянки площею 0,9983 га для експлуатації будівлі магазину, яка знаходиться за адресою: м.Лисичанськ, пр.Леніна, 80, виклавши п.5 розділу "Об'єкт оренди" договору у наступній редакції: "5.Нормативна грошова оцінка земельної ділянки складає: на період експлуатації - 6134881 грн 22 коп. (шість мільйонів сто тридцять чотири тисячі вісімсот вісімдесят одна грн 22 коп.)"; виклавши п.9 розділу "Орендна плата" договору у наступній редакції: "9.Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі: - на період експлуатації - 369934 грн 77 коп. (триста шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот тридцять чотири грн 77 коп.) за рік на р/р 0051 в УДКСУ у м.Лисичанську Луганської області, ГУДКСУ Луганської області, МФО 804013, код платежу 13050200"; виклавши п.11 розділу "Орендна плата" договору у наступній редакції: "11.Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі: - на період експлуатації - 30827 грн 90 коп. (тридцять тисяч вісімсот двадцять сім грн 90 коп.) не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем" (а.с.172-174).

Рішенням Господарського суду Луганської області від 09.03.2017 по справі № 913/1291/16 внесено зміни до договору оренди землі, укладеного між Лисичанською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційною фірмою "ЛІА" ЛТД (орендар) 16.05.2005, у простій письмовій формі, державна реєстрація від 01.06.2005 за номером 30, предметом якого є земельна ділянка площею 0,9983 га, що знаходиться за адресою: Луганська область, м. Лисичанськ, проспект Перемоги (колишня назва проспект Леніна), 80, надана в оренду терміном на 49 років для експлуатації будівлі магазину, а саме: - пункт 5 договору викласти у наступній редакції: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 12 900 397,00 грн. (дванадцять мільйонів девятсот тисяч триста девяносто сім грн. 00 коп.)"; - пункт 9 договору викласти у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі у розмірі 777 902,64 грн. (сімсот сімдесят сім тисяч девятсот дві грн. 64 коп.) за рік на р/р 0051 в УК у м. Лисичанськ, ГУДКСУ у Луганській області, МФО 804013, , код платежу 18010600"; - пункт 11 договору викласти у наступній редакції: "Орендна плата вноситься орендарем щомісячно в розмірі 64 825, 22 грн. (шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять пять грн. 22 коп.) не пізніше 30 числа наступного за звітним місяцем" (а.с.169-171).

Податкову звітність з плати за землю за 2015, 2016, 2017 роки позивачем не подано, що визнається сторонами.

27.12.2017 уповноваженими особами ГУ ДФС у Луганській області проведено камеральну перевірку по орендній платі за землю за звітний податковий період 2015-2017 рр. Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД, за результатами якої складено акт № 2405/12-32-12-05/20163224 (арк.спр.13-18).

Згідно з висновками акта дані камеральної перевірки свідчать:

- про неподання Товариством з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД податкової звітності з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за рік 2015, за рік 2016, за рік 2017 в порушення п. 286.2 статті 286 Податкового кодексу України, відповідальність платника передбачена ст. 120 Податкового кодексу України;

- про те, що в порушення п.288.1, п.288.2, п.288.3, п.288.4 ст.288 Податкового кодексу України Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД занизило податкові зобов'язання з орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності на загальну суму 1884482,90 грн; відповідальність передбачена пунктом 123.1 статті 123 Податкового кодексу України.

На підставі акта камеральної перевірки від 27.12.2017 № 2405/12-32-12-05/20163224 ГУ ДФС у Луганській області прийнято податкові повідомлення - рішення:

- від 19.01.2018 № , яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "орендна плата з юридичних осіб", код платежу 18010600, на суму 2355603,63 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями - 1884482,90 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 471120,73 грн (арк.спр. 9);

- від 19.01.2018 № , яким на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн (арк.спр. 11).

Отже, в зазначеному повідомленні-рішенні № 002541205 поадтковим органом самостійно визначено розмір зобов'язання позивача за період, що перевірявся.

Згідно з розрахунком податкового зобов'язання та штрафних (фінансових) санкцій, доданим до податкового повідомленням-рішенням від 19.01.2018 № 002541205, орендна плата позивача за період з січня 2015 року по грудень 2015 року визначена в розмірі 38504,04 грн, з січня 2016 року по грудень 2016 року визначена в розмірі 55176,30 грн, з січня 2017 року по грудень 2017 року визначена в розмірі 64825,22 грн. (а.с.10).

Згідно з письмовими поясненнями представника відповідача розмір орендної плати визначений до сплати позивачу податковим органом обчислювався з урахуванням вищевказаних рішень Господарського суду Луганської області.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення від 19.01.2018 № до позивача застосовано штрафну санкцію в загальному розмірі 510,00 грн за неподання податкових декларацій по платі за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за звітні періоди, а саме: за 2015 рік - 170, 00 грн, за 2016 рік - 170,00 грн, за 2017 рік - 170,00 грн.(а.с.12).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, суд виходить з таких вимог чинного законодавства.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (підпункт 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Згідно з пунктом 54.1 статті 54 Податкового кодексу України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Плата за землю - обов'язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У підпункті 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов'язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (далі у розділі XII - орендна плата).

Відповідно до статті 269 Податкового кодексу України платниками плати за землю є: власники земельних ділянок, земельних часток (паїв); землекористувачі.

Згідно з положеннями пунктів 288.1 - 288.4 статті 288 Податкового кодексу України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

За пунктом 288.7 статті 288 Податкового кодексу України податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285 - 287 Податкового кодексу України.

За унормуванням статті 285 Податкового кодексу України базовим податковим (звітним) періодом для плати за землю є календарний рік. Базовий податковий (звітний) рік починається 1 січня і закінчується 31 грудня того ж року (для новостворених підприємств та організацій, а також у зв'язку із набуттям права власності та/або користування на нові земельні ділянки може бути меншим 12 місяців).

Відповідно до пунктів 287.1, 287.3, 287.4 статті 287 Податкового кодексу України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У разі припинення права власності або права користування земельною ділянкою плата за землю сплачується за фактичний період перебування землі у власності або користуванні у поточному році. Податкове зобов'язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця. Податкове зобов'язання з плати за землю, визначене у податковій декларації, у тому числі за нововідведені земельні ділянки, сплачується власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Пунктом 286.2 статті 286 Податкового кодексу України передбачено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму податку щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають відповідному контролюючому органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. Подання такої декларації звільняє від обов'язку подання щомісячних декларацій. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається довідка (витяг) про розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а надалі така довідка подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі.

Приписами пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до положень ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об'єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду.

Підпунктом 288.5.1 ст.285 Податкового кодексу України визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки.

Пунктом 289.1 статті 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Також стаття 289 Податкового кодексу України встановлює порядок індексація нормативної грошової оцінки земель, зокрема, що коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

Таким чином, при зміні нормативної грошової оцінки земельної ділянки відповідні зміни до договору оренди мають бути внесені, проте при невиконанні зазначеного обов'язку сторонами договору підлягають застосованню саме норми статті 288 Податкового кодексу України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.01.2018 № , суд зазначає таке.

Указом Президента України від 14.04.2014 № 405/2014 введено в дію рішення РНБО України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочато проведення антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669) період проведення антитерористичної операції - це час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014.

Згідно з частиною третьою статті 11 Закону № 1669 закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

За результатами аналізу вказаних норм суд дійшов висновку, що Закон № 1669 є спеціальним законом у спірних правовідносинах, а тому його застосування не ставиться у залежність від внесення відповідних змін до Податкового кодексу України.

Крім того, Закон № 1669 прийнято у часі пізніше ніж Податковий кодекс України.

Статтею 6 Закону № 1669 (в редакції, чинній до 08.06.2016) встановлено, що під час проведення антитерористичної операції звільнено суб'єктів господарювання, які здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

Відповідно до частини п'ятої статті 11 Закону № 1669 Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього Закону зобов'язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14.04.2014 № 405/2014, у період з 14.04.2014 до її закінчення.

Розпорядженням КМУ від 30.10.2014 № 1053-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 був затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до вказаного Додатку в розділі "Луганська область" пункт "Міста обласного значення" під номером 17, зокрема, зазначено: м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079-р "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053" (далі за текстом - Розпорядження КМУ № 1079-р) зупинена дія розпорядження КМУ № 1053-р.

Розпорядженням КМУ № 1275-р на виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669 затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. Відповідно до Додатку в розділі "Луганська область" пункт "Міста обласного значення" під номером 17, зокрема, зазначено: м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада).

Пунктом 3 Розпорядження КМУ № 1275-р визнано такими, що втратили чинність розпорядження КМУ № 1053-р та розпорядження КМУ № 1079-р.

Таким чином, м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада) Луганської області є населеним пунктом, на території якого з 14.04.2014 здійснювалась та здійснюється по теперішній час антитерористична операція, а відтак, позивач користується правом, встановленим статтею 6 Закону № 1669, щодо звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності.

За приписами статті 10 Закону № 1669 протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Однак, статтею 6 Закону № 1669 не вимагається отримання сертифікату про засвідчення форс-мажорних обставин для звільнення від плати за землю.

Законом України від 17.05.2016 № 1365-VIII "Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування" (набув чинності 08.06.2016) внесено зміни до статті 6 Закону № 1669, а саме текст статті 6 викладено в такій редакції: "Звільнити суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону".

Отже, статтею 6 Закону № 1669 (в редакції від 08.06.2016) звільнено суб'єктів господарювання від плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності в населених пунктах згідно з переліками, передбаченими частиною четвертою статті 4 цього Закону, де зазначено, що Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджуються Кабінетом Міністрів України, який забезпечує своєчасну їх актуалізацію.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" м. Лисичанськ (Лисичанська міська рада) Луганської області в них не зазначений.

Таким чином, відповідно до положень Закону № 1669 достатньою підставою для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності стосовно конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції за період з 14.04.2014 по 07.06.2016, і наявність сертифікату Торгово - промислової палати в даному випадку не вимагається, тому відповідні посилання відповідача є безпідставними.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 08.05.2018 у справі № 812/1188/17. Так, суд зазначив, що згідно з положеннями Закону № 1669-VII достатньою підставою зокрема для звільнення від сплати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності конкретних суб'єктів господарювання є встановлення факту здійснення ними діяльності на території проведення антитерористичної операції.

Зазначена підстава відносно позивача встановлена судом при розгляді даної справи, тому в силу положень статті 6 Закону № 1669 Товариство з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД протягом часу з 14.04.2014 по 07.06.2016 включно звільнено від сплати орендної плати за землю в м. Лисичанську Луганської області. Оскаржене рішення в частині визначення податкового зобов'язання позивачу за цей період є протиправним та має бути скасоване.

Оскаржуваним податковим повідомленням - рішенням від 19.01.2018 № збільшено суму грошового зобов'язання за платежем "орендна плата з юридичних осіб", код платежу 18010600, на суму 2355603,63 грн, в тому числі за податковими зобов'язаннями - 1884482,90 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 471120,73 грн (а.с.9).

Розрахунок сум податкових зобов'язань з орендної плати за землю за 2015, 2016, та частину 2017 податковий орган провів згідно з рішенням Господарського суду Луганської області від 02.07.2014 № 913/1085/14, з урахуванням коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки земель, який складав: за 2014 рік - 1,249; за 2015 рік - 1,433; за 2016 рік - 1,06.

- 2015 рік ( 369934,77х1,249=462048,53/12=38504,04);

- 2016 рік ( 462048,53х1,433=662115,54/12=55176,30);

- за січень лютий березень 2017( 662115,54х1,06=701842,47/12=58486,87), з урахуванням набрання законної сили рішенням Господарського суду Луганської області від 09.03.2017 № 913/1291/16 (а.с.167, 169-174).

В письмових поясненнях відповідача до наведеного вище розрахунку податковим органом не вказано, до якої саме величини (в розмірі 462048,53 грн в 2016 році та 662115,54 грн в 2017 році) застосовано відповідний коефіцієнту індексації нормативно грошової оцінки земель. Обгрунтування вказаного розрахунку не містить і акт перевірки. З судового рішення Господарського суду Луганської області від 02.07.2014 № 913/1085/14 вбачається, що розмір нормативно грошової оцінки земелі, визначеної в судовому рішенні інший - 6134881,22 грн. Отже, при розрахунку податкового зобов'язання з орендної плати за землю за 2016 -2017 роки відповідачем порушено вимогу пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України та неправильно обчислено розмір орендної плати за землю позивачу.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що податковим органом в оскарженому повідомленні-рішенні невірно визначені податкові зобов'язання позивача вцілому за 2015, 2016, 2017 роки, у зв'язку з чим вказане рішення має бути визнане протиправним та скасоване.

Відповідно до пункту 123.1 статті 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов'язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

В оскаржуваному податковому повідомленні-рішенні нараховано позивачу штрафні (фінансові) санкції у розмірі 471120,73 грн.

Однак, з огляду на те, що за результатами розгляду справи суд прийшов до висновку про безпідставність визначення контролюючим органом позивачу податкового зобов'язання з орендної плати на загальну суму 1884482,9 грн, застосування відповідачем штрафних (фінансових) санкцій в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов'язання також є безпідставним.

З огляду на наведене, податкове повідомлення -рішення від 19.01.2018 № є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 11.05.2017 № , суд зазначає таке.

Позивачем визнається обставина, що податкова звітність з плати за землю ним як платником орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності за 2015 - 2017 роки підприємством не подавалася. Він вважає себе звільненим від штрафних санкцій за неподання/несвоєчасне подання податкової звітності на підставі висновку торгово-промислової палати № 25.12-762 від 25.07.2014 у зв'язку з настанням обставин непереборної сили, пов'язаним з проведенням АТО.

Зазначений документ не містить висновку про наявність підстав для звільнення позивача від відповідальності за несвоєчасне подання податкової звітності з посиланням на відповідні норми ПК України.

Крім того, Закон України № 1669 вимагає наявність саме сертифікату торгово промислової палати для підтвердження обставин непереборної сили, пов'язаних з проведенням АТО. Отже, аргументи позивача з цього приводу є незмістовними.

Відповідно до пункту 120.1 статті 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов'язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Таким чином, податкове повідомлення - рішення від 19.01.2018 № , яким на підставі п.п.54.3.3 п.54.3 ст.54, п.120.1 ст. 120 Податкового кодексу України застосовано до позивача штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510,00 грн є правомірним, а позовні вимоги щодо його скасування задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не виконано обов'язків, передбачених пунктами 286.2, 286.4 статті 286 Податкового кодексу України, чинним законодавством не передбачено звільнення платника податків від подання податкової звітності.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною третьою цієї статті при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір у сумі 35341,70 грн (арк.спр. 3).

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати належить відшкодувати на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволеної частини вимог.

Так, ціна позову становить 2356113,63 грн (100%), задоволена частина вимог - 2355603,63 грн (99,98%), відхилена частина вимог - 510,00 грн (0,02%).

Таким чином, стягненню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Луганській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД підлягають судові витрати в сумі 35334,63 грн (35341,70 грн х 99,98%).

Керуючись статтями 2, 7, 8, 9, 19, 20, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД до Головного управління ДФС у Луганській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 19.01.2018 №№ , задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 19.01.2018 № прийняте Головним управлінням ДФС у Луганській області, яким Товариству з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД збільшено суму грошового зобов'язання за платежем орендна плата з юридичних осіб (код платежу 18010600) у розмірі 2355603,63 грн, у т.ч. 1884482,9 грн - за основним платежем, 471120,73 грн - штрафні (фінансові) санкції.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційна фірма "ЛІА" ЛТД (вул.Леніна, 53, смт.Станиця Луганська, Луганська область, 93600, ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Луганській області (93401, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Енергетиків, 72, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 35334,63 грн (тридцять п'ять тисяч триста тридцять чотири гривні 63 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 01 червня 2018 року.

Суддя В.С. Шембелян