Справа № 818/699/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: О.А. Прилипчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 р. Справа № 818/699/18
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2018, м. Суми, повний текст складено 06.04.18 по справі № 818/699/18

за позовом ОСОБА_2

до Департаменту патрульної поліції , Поліцейської комісії № 18 Департаменту патрульної поліції

про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

23 лютого 2018 року позивач, ОСОБА_2 (надалі - ОСОБА_2О.), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції, Поліцейської комісії №18 Департаменту патрульної поліції, в якій просить визнати незаконним рішення комісії від 30 жовтня 2017 року (протокол №12546) про не рекомендування ОСОБА_2 на заняття вакантної посади; зобов'язати Управління патрульної поліції м. Суми Департаменту патрульної поліції України призначити ОСОБА_2 на посаду "інспектор патрульної поліції", починаючи з 01.11.2017, що є наступним днем від дня останнього етапу конкурсу на заміщення вказаної посади, з вказівкою на невідкладність вступу в законну силу даної частини рішення суду; стягнути з Управління патрульної поліції м. Суми Департаменту патрульної поліції України в м. Суми на користь позивача упущену вигоду у вигляді неотриманих коштів заробітної плати з розрахунку 8000 грн. на місяць (що було заявлено в умовах конкурсу) за весь час вимушеного прогулу, починаючи з 01 листопада 2017 р. і по день винесення рішення судом, що на момент подання даної позовної заяви складає 24 тис. грн.; стягнути з Управління патрульної поліції м. Суми Департаменту патрульної поліції України моральну шкоду, спричинену незаконними діями по порушенню конституційних прав позивача на вільну працю, яка оцінена в 30000 грн. 00 коп.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 06.04.2018 в задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку звернення до суду відмовлено.

Клопотання Департаменту патрульної поліції про залишення позовної заяви без розгляду задоволено.

Позовну заяву ОСОБА_2 до Департаменту патрульної поліції, Поліцейської комісії № 18 Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування рішення, зобовязання вчинити дії залишено без розгляду.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом неповно з'ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, внаслідок чого суд першої інстанції дійшов хибного висновку про порушення ним строку звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Заперечень на апеляційну скаргу від інших учасників процесу не надходило.

У судове засідання суду апеляційної інстанції, призначене на 30.05.2018, учасники справи не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв'язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, справа розглядається в порядку письмового провадження.

Залишаючи адміністративний позов без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущений строк для звернення до адміністративного суду з даним адміністративним позовом та не надано доказів поважності причин пропуску даного строку.

Перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, огляду на таке.

Так, ч. 1 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 5 ст.122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Тобто, з огляду на специфіку спорів, пов'язаних з прийняттям громадян на публічну службу, її проходження, звільнення, процесуальним законом встановлено спеціальні скорочені строки позовної давності та за змістом зазначених вище норм законодавець виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об'єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Слід зазначити, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому "повинна" слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов'язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Тобто вирішальним в даному випадку є той день, коли особа вперше дізналася про результати прийнятого рішення, з яким не згодна, а не день, коли особа, оцінивши всі обставини прийнятого рішення, вирішила, що її права йомовірно можуть бути порушені.

Як вбачається з матеріалів справи, 30 жовтня 2017 року Департаментом патрульної поліції завершено проведення конкурсу на зайняття вакантної посади "інспектор патрульної поліції" та за підсумками конкурсу складено протокол № 12546, згідно змісту якого позивача не рекомендовано до проходження служби в поліції (а. с. 13-14).

З інформацією, що міститься на офіційному веб-порталі Департаменту патрульної поліції результати конкурсу було опубліковано 30.10.2017 (а.с. 47).

Також в матеріалах справи наявні докази, що підтверджують факт повідомлення ОСОБА_2 про прийняте рішення Департаменту патрульної поліції 31.10.2017 (а. с. 49).

Таким чином, позивач був обізнаний про обставини прийнятого рішення саме 31 жовтня 2017 року та про те, що таке рішення має негативний наслідок для нього у формі відмови у прийнятті на публічну службу.

Разом із тим, до суду позивач звернувся 23 лютого 2018 року, що підтверджується відміткою канцелярії суду про отримання позову.

Колегія суддів зазначає, що сам факт відмови у працевлаштуванні на публічну службу, а не обставини, якими керувався суб'єкт владних повноважень, приймаючи таке рішення, є підставою для звернення до суду. Факт попереднього листування з відповідачем, отримання та ознайомлення з протоколом засідання комісії не можуть бути поважними причинами пропуску строку звернення до суду, оскільки відлік строку звернення до суду слід здійснювати починаючи з дня коли позивач вперше дізнався про відмову у прийнятті на роботу.

Суд апеляційної інстанції критично сприймає посилання апелянта на те, що про порушення його прав на працевлаштування на вищевказану посаду він дізнався наприкінці січня 2018 року, коли йому стало відомо про те, що відповідачем продовжено конкурс на зайняття вакантної посади у зв'язку з недобором кандидатів в період проведення конкурсу, в якому позивач приймав участь.

Вказані обставини лише стимулювали позивача звернутися до суду із позовом про оскарження рішення Поліцейської комісії №18 Департаменту патрульної поліції та не можуть вважатися поважними причинами пропуску строку звернення до суду.

Суд апеляційної інстанції акцентує увагу на тому, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників публічно-правових відносин у випадку, якщо вони стали спірними. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов'язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

Слід зауважити, що інститут строків у адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах та стимулює суд і учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, враховуючи те, що позивачем пропущений встановлений законом строк звернення до суду з даними позовними вимогами та будь-яких обґрунтувань обставин та доказів, на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом позивачем не наведено та не доведено, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність поважних причин для поновлення строку звернення до суду з даним позовом та про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду у відповідності до вимог ст. 123 КАС України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції постановив ухвалу при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 243, 250, 312 , 315, 316 , 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 по справі № 818/699/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3 ОСОБА_4