Справа № 814/1242/17
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 р. № 814/1242/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю "Н АВТО", вул. Кірова, 159/1, м. Миколаїв, 54031

до відповідача:Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:скасування податкового повідомлення-рішення від 03.02.2017р. № НОМЕР_1,від 23.05.2017р. № НОМЕР_2,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Н АВТО" (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (далі - вдповідач) про скасування податкових повідомлень-рішень від 03.02.2017р. № НОМЕР_1, від 23.05.2017р. № НОМЕР_2.

Ухвалою суду від 18.07.2017 року провадження у справі відкрито суддею Князєвим В.С. та призначено до судового розгляду.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 24.11.2017 року та Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.11.2017 року справу № 814/1242/17 передано на розгляд судді Устинову І.А.

Ухвалою суду від 28.02.2018 року справу призначено до розгляду з урахуванням змінених позовних вимог.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що висновки відповідача, викладені в Акті перевірки від 17.01.2017р. є необгрунтованими, не доведені належними та допустимими доказами, не відповідають дійсним обставинам справи та суперечать нормам податкового законодавства. Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення , винесені на підставі такого Акту перевірки, підлягають скасуванню.

Відповідач позов не визнав з підстав викладених у запереченнях. Відповідач вважає, що ТОВ "Н Авто" порушено терміни, встановлені п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) для реєстрації податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, занижено суму податкових зобов'язань за певні періоди, в результаті чого складені податкові повідомлення-рішення, які відповідають нормам діючого законодавства.

Представник позивача надала суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив докази, суд дійшов висновку про таке.

04.06.2013р. ТОВ «Н АВТО» зареєстроване юридичною особою за законодавством України і здійснює господарську діяльність в сфері торгівлі автомобілями та легковими автотранспортними засобами, торгівлі деталями та приладдям для автотранспортних засобів, сервісно-технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, здавання в оренду власного нерухомого майна, що підтверджується копією витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, довідкою АА № 834364 ГУ Статистики у Миколаївській області.

Головним управління ДФС у Миколаївській області проведено документальну планову виїзну перевірку позивача, за результатом якої складено Акт № 3/14-29-14-01/38694122 від 17.01.2017 року «Про результати документальної планової виїзної перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю фірма «Н Авто» (код за ) з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 05.06.2013 по 30.09.2016, валютного та іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи, за період з 05.06.2013 по 30.09.2016.

Перевірка проводилась з 19.12.2016р. по 10.01.2017р.

За результатами проведеної перевірки відповідач дійшов висновку зокрема, про порушення позивачем норм ПК України, а саме:

- порушення п.44.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134, пп.138.1.1 п. 138.1, п.138.2 ст.138, пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 745 920,00 грн., про що прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 03.02.2017р.;

- порушення п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.198.5 ст.198, п.200.1, п.200.2 ст.200, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України, в наслідок чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 305 188,00 грн., про що прийнято податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_4 від 03.02.2017р.;

- порушення п.2.6 гл.2 Положення про ведення касових операцій у Національній валюті України, перевіркою встановлено несвоєчасне оприбуткування готівкових коштів у книгах обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій на загальну суму 8841,26 грн.

Не погодившись із викладеними висновками, 15.03.2017р. позивач звернувся із скаргою до Державної фіскальної служби України про скасування прийнятих податкових повідомлень-рішень.

За результатами розгляду скарги ДФС України скасувала податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_3 від 03.02.2017р. в частині встановленого перевіркою завищення ТОВ «Н АВТО» витрат, що враховуються при визначенні фінансового результату, по операціях з придбання у ФОП ОСОБА_1 посередницьких послух з реалізації автомобілів і у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Миколаївській області від 03.02.2017р. № НОМЕР_1, № НОМЕР_5 залишила без змін, а скаргу частково задовольнила.

Перевіркою встановлено, що ТОВ «Н АВТО» в складі рядку 2180 звітів про фінансові результати «Інші операційні витрати» відображено витрати нібито, з поліпшення основних засобів, а саме антигравійне обклеювання захисною плівкою автомобілів демонстраційного парку підприємства.

Посилаючись на п.14 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку №7 «Основні засоби» де зазначено, що первісна вартість основних засобів збільшується на суму витрат, повязаних з поліпшенням обєкта (модернізація, модифікація, добудова, дообладнання, реконструкція тощо), що призводить до збільшення майбутніх економічних вигод, первісно очікуваних від використання обєкта, відповідач вказує на порушення позивачем п.44.1.1, п.44.2 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, а саме, завищено показник у рядку 2180 звітів про фінансові результати «Інші операційні витрати» за рахунок віднесення до складу витрат операцій з поліпшення транспортних засобів.

01.10.2015 року ТОВ «Н АВТО» укладено з ФОП ОСОБА_1 договір №1-10/2015 про надання послуг з антигравійного захисту та тонування транспортних засобів, відповідно до якого Замовник доручив, а Виконавець прийняв на себе зобовязання щодо виконання заміни, встановлення, тонування вітрового скла та з антигравійного обклеювання захисною плівкою ПВХ автомобілі марки BMW та NISSAN. Замовник сплачує Виконавцю грошові кошти після підписання Акту виконаних робіт, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця. До перевірки надано акти виконаних робіт. Розрахунки здійснювались у безготівковій формі, відповідно до банківської виписки від 13.09.2016р, що не заперечується також Відповідачем.

Згідно «Положення про технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів автомобільного транспорту», затвердженого наказом Міністерства транспорту України № 102 від 30.03.98, визначено порядок проведення технічного обслуговування і ремонту дорожніх транспортних засобів і розповсюджується на юридичних та фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності, які здійснюють експлуатацію, технічне обслуговування і ремонт дорожніх транспортних засобів (за винятком тролейбусів, мопедів і мотоциклів) незалежно від форм власності.

Мета технічного обслуговування і ремонту підтримування дорожніх транспортних засобів у технічно справному стані та належному зовнішньому вигляді, забезпечення надійності, економічності, безпеки руху та екологічної безпеки.

Технічне обслуговування (ТО) - комплекс операцій чи операція щодо підтримки роботоздатності або справності виробу під час використання за призначенням, зберігання та транспортування.

Питання щодо поліпшення основних засобів викладено в п. 31 «Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку основних засобів», затвердженими наказом Міністерства фінансів України від 30.09.2003 № 561, яким визначено, що вартість робіт, які приводять до збільшення очікуваних майбутніх вигід від обєкта основних засобів, включається до капітальних інвестицій з майбутнім збільшенням первісної вартості основних засобів. При цьому підставою для визнання капітальними інвестиціями витрат, повязаних з поліпшенням основних засобів, є зростання внаслідок здійснення цих витрат очікуваного терміну корисного використання обєкта, кількості та/або якості продукції (робіт, послуг), яка виробляється (надається) цим обєктом.

Прикладами поліпшення є: модифікація, модернізація обєкта основних засобів з метою подовження терміну його корисної експлуатації або збільшення його виробничої потужності; заміна окремих частин устаткування для підвищення якості продукції (робіт, послуг); впровадження ефективнішого технологічного процесу, що дасть змогу зменшити первісно оцінені виробничі витрати; добудова (надбудова) будівлі, що збільшить кількість місць (площу) будівлі, обсяги та/або якість виконуваних робіт (послуг) чи умови їх виконання.

Під модернізацією слід розуміти комплекс робіт, виконання яких призведе до збільшення економічних вигод у майбутньому та/або збільшення потенціалу його корисності.

Отже, результатом модернізації обєкта основних засобів має стати його поліпшення. Тоді як роботи, проведені з метою підтримання обєкта в придатному для використання стані та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод від його використання, не можуть вважатися модернізацією чи дообладнанням.

Таким чином, покриття автомобілів антигравійною плівкою не призводить до підвищення техніко-економічних можливостей автомобіля (тобто до поліпшення обєкту), а здійснюється це для підтримання авто у придатному для продажу вигляді та одержання первісно визначеної суми майбутніх економічних вигод.

Виходячи з наведеного та з матеріалів справи, суд вважає, що висновки контролюючого органу щодо викладених обставин, зумовили необґрунтовані висновки викладені на сторінках 44-45 акту перевірки, про порушення Позивачем п.187.1 ст.187, п.188.1 ст.188, п.201.4 ст.201 Податкового кодексу України (занижено суму податкових зобовязань в розмірі 56 334 грн. за рахунок реалізації автомобілів (демонстраційний парк) за цінами нижчими за балансову вартість таких транспортних засобів).

Крім того, відповідач стверджує, що ТОВ «Н АВТО» у звязку з віднесенням до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по операції з придбання цілісного майнового комплексу відповідно до податкової накладної від 18.06.2015 №1, на наявністю судового рішення про визнання угоди недійсною, яке набрало законної сили 23.09.2016р., у вересні 2016р. повинно було нарахувати податкові зобовязання, скласти податкові накладні та зареєструвати їх в ЄРПН. Відтак, ТОВ «Н АВТО» не має право здійснювати господарську діяльність на території цілісного майнового комплексу, чим порушив п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, в частині заниження податкового зобовязання за рахунок невикористання необоротних активів в господарській діяльності.

З приводу цього, суд зазначає наступне.

12.06.2015 року, позивач, на підставі договору купівлі-продажу №134, придбав в Управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П. Оплата за вказаний обєкт нерухомості здійснена у безготівковій формі згідно банківської виписки 18.06.2015р. на загальну суму 1 493 116,00 грн. в тому числі ПДВ у сумі 248 853,20 грн.

На підставі податкової накладної від 18.06.2015р. №1 ТОВ «Н АВТО» включило до складу податкового кредиту суму податку на додану вартість по операції з придбання цілісного майнового комплексу.

Згідно з п. 201.4 ст. 201 Податкового кодексу України, податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов'язань продавця.

Відповідно до п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Згідно з п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в ЄРПН.

Відповідно до п. 201.7 ст. 201 Податкового кодексу України та п. 17 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 22.09.2014 № 957 (далі - Порядок № 957), податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Таким чином, дата надходження попередньої оплати (авансу) є датою виникнення у продавця податкових зобов'язань з податку на додану вартість та підставою для виписки податкової накладної.

Відповідно до п.п. „а п. 198.1 ст. 198 ПКУ до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: або дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг або дата отримання платником податку товарів/послуг (п. 198.2 ст. 198 ПКУ).

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Отже, з аналізу зазначених норм податкового законодавства випливає, що позивач правильно включив до складу податкового кредиту (на підставі податкової накладної №1 від 18.06.2015) суму податку на додану вартість по операції з придбання цілісного майнового комплексу дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П. до податкової декларації з ПДВ за червень 2015 року від 20.07.2016 №.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.07.2016р. у справі №915/416/16, залишеним без змін Одеським апеляційним господарським судом, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 12.06.2015р. №134. (арк.справи 159-169, том 2 справи)

Тобто, цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П. вибув із власності ТОВ «Н АВТО».

Згідно з п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов'язаний нарахувати податкові зобов'язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до п. 189.1 ст. 189 ПКУ, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в ЄРПН зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися:

а) в операціях, що не є об'єктом оподаткування відповідно до ст. 196 ПКУ (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 196.1.7 п. 196.1 ст. 196 ПКУ);

б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених п.п. 197.1.28 п. 197.1 ст. 197 ПКУ);

в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Пунктом 198.5 Податкового кодексу України визначено, що однією з підстав для визнання податкового зобовязання з ПДВ є використання товарів/послуг, необоротних активів в операціях з передачі для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів. Але визначення, що саме є «невиробничим використанням» або які необоротні активи є невиробничими з метою оподаткування ПДВ, у розділі V ПКУ немає.

Відповідно до пп. 14.1.36 ПКУ, господарська діяльність це діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, передбачено "використання" товарів/послуг, необоротних активів в неоподатковуваних операціях або не в господарській діяльності платника податку. А, ТОВ «Н АВТО» не підпадає під жоден з підпунктів п.198.5 ст.198 Податкового кодексу України, оскільки придбаний колись цілісний майновий комплекс, договір купівлі-продажу якого визнано судом недійсним, Позивачем не використовується та не має ніякого відношення до цього обєкту нерухомості, що також не заперечується податковим органом.

Грошові кошти в сумі 1 493 119,00 грн. в тому числі ПДВ у сумі 248 853,20 грн., перераховані на поточний рахунок Управління з питань майна комунальної власності облдержадміністрації як оплата за цілісний майновий комплекс дитячого оздоровчого табору ім. Шмідта П.П., позивачу не повернуті, відповідно відсутні підстави для нарахування податкового зобовязання.

Отже, посилаючись на норми п.198.5 ст198 Податкового кодексу України, відповідач дійшов безпідставних та необґрунтованих висновків про заниження ТОВ «Н АВТО» суми податкових зобовязань.

Таким чином, висновки податкового органу викладені в Акті перевірки, ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені посиланнями на будь-які первинні документи, в тому числі щодо порядку ведення касових операцій.

Позивачем надані до справи всі необхідні первинні документи, що підтверджують законність ведення своєї господарської діяльності.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи покладені відповідачем в основу висновків Акта перевірки та оскаржуваних податкових повідомлень-рішень по суті ґрунтуються на припущеннях та недоведених обставинах. Тому, можна зробити висновок, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення є безпідставними та незаконними.

За приписами статті 19 Конституції України від 28.06.1996 року №254к/96-ВР, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 11, частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Отже, оскаржувані податкові повідомлення-рішення, винесені на підставі такого Акту перевірки, підлягають скасуванню, а позовні вимоги задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є субєктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 11, 71, 94, 158 - 163, 167 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Н АВТО" (вул. Кірова, 159/1, м. Миколаїв, 54031, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, клд ) задовольнити.

2. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № НОМЕР_1 від 03.02.2017 року.

3. Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області № НОМЕР_2 від 23.05.2017 року.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Н АВТО" (вул. Кірова, 159/1, м. Миколаїв, 54031, ) судовий збір в розмірі 8848,16 грн. (всім тисяч вісімсот сорок вісім гривень 16 коп.), сплачений платіжним дорученям № 1098 від 10.07.2017 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов