Справа № 522/3052/18
Суддя: Бойчук А. Ю.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3052/18
Провадження № 2-а/522/937/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді Бойчука А.Ю.

за участю секретаря Скибінської Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, згідно якого просила Постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського,6, ) по справі про адміністративне правопорушення № 060/18 від 12.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 (65042, м. Одеса, вул. 7 Пересипська, 18, РНОКПП: НОМЕР_1) до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 96-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 51000,00 гривень скасувати, провадження в адміністративні справі відносно ОСОБА_1 -закрити.

Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 12.02.2018 року ОСОБА_1 отримала постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення № 060/18 від 12.02.2018 року, якою вона визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 96-1 КУпАП та на неї накладено штраф у розмірі 51 000,00 гривень.

Позивач зазначила, що не згодна з вищезазначеною постановою, вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив суд у його задоволенні відмовити, з підстав передбачених у відзиві до позову. Представник відповідача пояснив, що при виконанні будівельних робіт з реконструкції або капітального ремонту частини будинку (у даному випадку квартири) з втручанням в несучі конструкції клас наслідків (відповідальності) його частини не може бути меншим, ніж клас наслідків (відповідальності) існуючого обєкта. Натомість, ОСОБА_1 будучи головним інженером проекту реконструкції квартири занизила клас наслідків обєкту реконструкції (квартири), визначивши його СС1, чим порушила ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». З огляду на викладене, представник відповідача вважає оспорювану постанову законною та обґрунтованою.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі направлення від 16.01.2018 року № 000041, головним спеціалістом інспекційного відділу № 1 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2 було проведено позапланову перевірку реконструкції квартири № 49 за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 80 «Б» щодо дотримання субєктом містобудування гр. ОСОБА_3 м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 80 «Б», кв. 49 та гр. ОСОБА_4 м. Одеса, вул. Ак. Корольова, 58, к.40, вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил.

Позаплановою перевіркою реконструкції квартири АДРЕСА_1, яка проведена 29.01.2018 року головним спеціалістом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2 встановлено, що реконструкція виконується власниками квартири гр. ОСОБА_3, ОСОБА_4 на підставі проектної документації розробленої ТОВ «ГРАДБУД-ГБ», головний інженер проекту ОСОБА_1 На час проведення перевірки в квартирі були виконані будівельні роботи з влаштування отвору в несучій перегородці між кухнею та житловою кімнатою. Квартира знаходиться на 9-му поверсі 16-поверхового 96 квартирного житлового будинку.

За результатами проведеної перевірки головний спеціаліст Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2 встановила, що в проектній документації розрахунком класу наслідків (відповідальності) реконструйована квартира віднесена до класу наслідків СС1.

За критеріями таблиці 1 «Можлива небезпека для здоровя та життя людей, які постійно перебувають на обєкті» ДСТУ-НБ В.1.2-16:2013 рік з останніми змінами, 16-поверховий 96 квартирний житловий будинок, у якому знаходиться реконструйована квартира, відноситься до класу наслідків СС2.

Згідно з висновком зазначеної посадової особи розрахунок класу наслідків (відповідальності) обєкта реконструкції виконаний ОСОБА_1 не відповідає рекомендаціям методичного посібника «Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності обєктів будівництва», схваленому рішенням науково-технічної ради Мінрегіонбуду № 88 від 10.12.2015 року, а саме: при виконанні будівельних робіт з реконструкції або капітального ремонту на частині існуючого обєкта (квартири) з втручанням в несучі конструкції клас наслідків (відповідальності) такої частини не може бути меншим, ніж клас наслідків (відповідальності) існуючого обєкта.

29.01.2018 року відносно ОСОБА_1 головним спеціалістом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_2 був складений акт результатів проведення позапланового заходу державного нагляду, протокол про адміністративне правопорушення та припис про усунення порушень у сфері містобудівної діяльності.

12.02.2018 року, у результаті розгляду вищевказаних документів, заступником начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради ОСОБА_5 було ухвалено постанову № 060/18, якою ОСОБА_1, яка звинувачена в тому, що вона будучи головним інженером проекту реконструкції квартири АДРЕСА_2 при розробці проекту занизила клас наслідків обєкту, чим порушила ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у звязку з чим, її визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 96 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 51 000,00 гривень.

Відповідно розяснень викладених у Розділі 2 наказу Державного комітету статистики України № 246 від 27.06.2002, «Про затвердження форми державного статистичного спостереження № 1-житлофонд (річна), квартира - частина житлового будинку, що призначена для проживання однієї особи, однієї або кількох сімей, з упорядженими житловими кімнатами, підсобними приміщеннями і окремим виходом на сходову клітку, галерею, в коридор або на вулицю.

Також, відповідно до п.1.1. розділу 1 «Загальні положення» Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських, селищних та міських радах, затвердженої наказом Державного комітету статистики України № 95 від 18.04.2005р., квартира - ізольована частина будинку, яка відділена від інших суміжних приміщень стінами без отвору або глухими перегородками та має самостійний вихід на сходову клітку, коридор загального користування, у двір чи на вулицю.

У даному випадку об'єктом будівництва є квартира, яка в свою чергу є ізольованою частиною існуючого будинку.

Відповідно до абз. 2 п. 11.1 Порядку розроблення документації на будівництво обєктів, затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 45 від 16.05.2011р., клас наслідків (відповідальності) визначається для кожного обєкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних обєктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови).

Згідно з рекомендаціями викладеними на арк. 20 методичного посібника «Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідності) та категорії складності обєкту будівництва», доданого до позову, при виконанні будівельних робіт з реконструкції або капітального ремонту на частині існуючого обєкта з втручанням в несучі конструкції та за наявності додаткових навантажень на фундаменти клас наслідків (відповідальності) такого обєкта будівництва не може бути меньшим, ніж клас наслідків (відповідальності) існуючого будинку, будівлі, споруди або їх відокремлених частин (залежно від конструктивної системи)».

Вищезазначеним методичним посібником визначені дві підстави за наявності обох з яких клас наслідків (відповідальності) реконструйованої частини на думку його авторів не може бути меньшим наслідків (відповідальності) ніж для існуючого обєкту, а саме втручання в несучі конструкції та додаткові навантаження на фундаменти.

Як встановлено судом, проект реконструкції квартири АДРЕСА_3 додаткових навантажень на фундаменти будинку не передбачає.

Проведеною перевіркою факт збільшення (додаткових) навантажень на фундаменти в результаті реконструкції квартири встановлений не був, жодних посилань з цього приводу матеріали перевірки не містять.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що за відсутності збільшення (додаткових) навантажень на фундаменти, віднесення ОСОБА_1 реконструкції частини будинку (квартири) до класу наслідків (відповідальності) нижчим ніж клас наслідків існуючого будинку, рекомендаціям вказаного методичного посібника не суперечать.

Відповідно до абз. 1 п. 11.1 Порядку розроблення документації на будівництво обєктів, затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 45 від 16.05.2011р., клас наслідків (відповідальності) визначається відповідно до вимог будівельних норм, стандартів, нормативних документів і правил, затверджених згідно із законодавством.

Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що методичний посібник «Деякі особливості визначення класу наслідків (відповідності) та категорії складності обєкту будівництва» не є затвердженим згідно із законодавством України. Згідно його преамбули (арк. 2), хоча цей посібник й підготовлено групою провідних фахівців будівельної галузі України за підтримки проекту IFC «Реформування Інвестиційного клімату в Україні», його матеріали публікуються виключно для загальноінформаційних цілей.Хоча вони містять інформацію, яку ОСОБА_6 банку вважає надійною, автори не гарантують її точності та повноти розкриття. Ця інформація не може замінити юридичну консультацію. ОСОБА_6 банку не несе відповідальності за наслідки використання наведених даних. Викладені в посібнику думки є авторськими і можуть не співпадати з позицією IFC, ОСОБА_6 банку, Багатостороннього агентства з інвестиційних гарантій (MIGA) або будь-яких інших афільованих організацій.

Таким чином, рекомендації методичного посібника не є обовязковими до виконання і їх недодержання при розробці проектної документації не може мати наслідком порушення вимог ч.1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», проектна документація на будівництво обєктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики в сфері містобудування, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил та затверджується замовником.

Відповідно до абзацу 1 п. 4.14 ДСТУ-НБ В.1.2-16:2013 рік, у новій редакції (Державний стандарт України), при розробленні проектної документації на реконструкцію, капітальний ремонт або технічне переоснащення частини існуючого обєкта або технічне переоснащення всього обєкта без повного призупинення його використання за функціональним призначенням, категорію складності обєкта будівництва за такою документацією визначають без урахування категорії складності обєкта, що експлуатується.»

Таким чином, визначення ОСОБА_1 категорії наслідків обєкта будівництва- квартири без урахування категорії складності обєкта, що експлуатується - будинку, відповідає вищенаведеним вимогам.

Правильність визначення ОСОБА_1 категорії наслідків обєкта будівництва - квартири СС1, також, підтверджується доданим до позову висновком експертного дослідження № 6/18 від 19.02.2018р., виконаного судовим експертом ОСОБА_7

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Частиною 1 ст.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.

Обов'язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі « Дактарас проти Литви » від 24 листопада 2000 року ).

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 07 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь - які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов'язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15 травня 2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально - правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення( п. 21 рішення ).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23 - рп / 2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4. 1).

В рекомендації № R (9 1)1 Комітету Міністрів Європи Державам - членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав - членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов'язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).

При цьому відповідачем, як субєктом владних повноважень, на якого згідно приписів ст.77 КАС України покладено обовязок доведення правомірності свого рішення, не надано належних, достатніх та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача та підтверджували законність і обґрунтованість постанови, що оскаржується.

В порушення зазначених норм, при розгляді адміністративної справи відносно ОСОБА_1, посадова особа відповідача повно та об'єктивно всіх обставин не з'ясував, подані ОСОБА_1 заперечення та пояснення не врахував та не надав їм належної правової оцінки.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, у супереч вимогам ч. 1 ст. 247 КУпАП, у звязку з чим, постанова Управління державної архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради по справі про адміністративне правопорушення № 060/18 від 12.02.2018р. є незаконною та підлягає скасуванню із закриттям адміністративної справи.

Суд виходячи з положень п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, вважає за можливе задовольнити позов ОСОБА_1 у частині закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 96-1 КУпАП, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення № 060/18 від 12.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 (65042, м. Одеса, вул. 7 Пересипська, 18, РНОКПП: НОМЕР_1) до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 96-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 51000,00 гривень.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.159 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні./

Керуючись: ст. 16, 63 Конституції України, ст.ст. 2,-14, 19-20, 22, 44, 46, 65, 72-77, 118, 139, 205 227-228, ст.229, 241-246, 250, 286, 294 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Постанову Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради (65009, м. Одеса, вул. Черняховського,6, ) по справі про адміністративне правопорушення № 060/18 від 12.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 (65042, м. Одеса, вул. 7 Пересипська, 18, РНОКПП: НОМЕР_1) до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 96-1 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 51000,00 гривень скасувати, провадження в адміністративні справі відносно ОСОБА_1 -закрити.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м. Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк після отримання постанови суду.

Повний текст рішення суду складений 04.06.2018 року.

Суддя: А.Ю. Бойчук