Справа № 804/7577/17
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

30 травня 2018 рокусправа № 804/7577/17
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Мельник В.В.

судді: Сафронова С.В. Чепурнов Д.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року (суддя Рябчук О.С.) у справі № 804/7577/17

за позовом Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради

до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області

про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказу та постанов про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради (далі по тексту Позивач) звернулось до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі по тексту Відповідач), в якому просило, з урахуванням уточнень:

Визнати протиправним та скасувати наказ від 12.09.2017 р. № 108-І про призначення інспекційного відвідування, виданого ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.

Визнати дії Державної служби з питань праці (Держпраці) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області неправомірними, які обумовлені у наступному:

- направлення головним державним інспектором Засядьвовк Т.Т. вимог про надання документів до прийняття рішення уповноваженої особи щодо призначення інспекційного відвідування;

- внесення головним державним інспектором Засядьвовк Т.Т. відомостей до акту перевірки № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р. щодо інформації по цивільно-правовим договорам;

- зазначення в акті перевірки № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р. посилань на неіснуючі додатки;

- перевірки питань, що не є предметом визначеним змістом предмету перевірки згідно направлення від 12.09.2017 р. № 133/4.3-н;

- витребування документів та пояснень з питань, що не стосуються предмету перевірки згідно направлення від 12.09.2017 р. № 133/4.3-н;

- складання припису № 143/4.3-4-117 від 18.09.2017 р. до отримання відповіді на зауваження до акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 21.09.2017 р. вих. № 576/17;

- скасування припису № 143/4.3-4-117 від 18.09.2017 р. супровідним листом про надання відповіді від 26.09.2017 р. № 184/4.3-17;

- складання та направлення припису № 143/4.3-4-127 від 27.09.2017 р. без скасування припису № 143/4.3-4-117 від 18.09.2017 р. в установленому законодавством порядку;

- порушення порядку та способу вручення акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р.;

- перевірки питань за періоди, які не включені до змісту предмету інспекційного відвідування.

Скасувати постанову про накладення штрафу від 10.10.2017 р. № 143/4.3-4/667.

Скасувати постанову про накладення штрафу від 10.10.2017 р. № 143/4.3-4/668.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 16 листопада 2017 року відкрито провадження по справі № 804/7577/17.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 р. у справі № 804/7577/17 вжиті заходи забезпечення позову.

В обґрунтування адміністративного позову Позивач зазначав, що проведена Відповідачем перевірки, як і оформлення результатів останньої та винесення рішень за її наслідками, здійснено з численними процедурними порушеннями, що призводять до незаконності такої перевірки та, як наслідок, незаконності всіх рішень, прийнятих за її результатами. Наголошено на тому, що встановлені перевіркою порушення законодавства не мали місця, а Відповідачем не доведено фактів порушень Позивачем вимог Кодексу законів про працю України. Зауважено, що ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області не вірно кваліфіковано договірні стосунки, які склалися між Позивачем та фізичними особами, застосування до цих осіб трудового законодавства без їх згоди є неправомірним. Всі розрахунки з працівниками підприємства здійснені в повному обсязі на момент проведення інспекційного відвідування.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 804/7577/17 в задоволенні адміністративного позову Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради до Державної служби з питань праці (Держпраці) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування наказу та постанов про накладення штрафу відмовлено.

Скасовано заходи забезпечення позову в адміністративній справі № 804/7577/17, вжиті ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.01.2018 року.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що факти допущених Позивачем порушень, зокрема при влаштуванні на роботу працівників, направлених Нікопольським міськрайонним центром зайнятості на працевлаштування на громадські та інші роботи тимчасового характеру, трудові книжки працівниками до КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР не подані, оформлення в установленому порядку не проведено, трудові книжки на підприємстві відсутні, в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них не зареєстровані, порушень встановлених законодавством строків виплати заробітної плати працівникам, факти укладення Позивачем з працівниками цивільно-правових договорів, які містять ознаки трудових, а всі виплати по ним є заробітною платою, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи. При цьому Позивач не скористався своїм правом щодо недопущення посадових осіб Відповідача до проведення інспектування у разі, якщо вважав, що останнім відповідне інспектування проводилось безпідставно.

Позивач Комунальне підприємство «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 804/7577/17 та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що листи Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, які і стали підставою для проведення перевірки, не містять підпису керівника управління, інформації про порушення Позивачем законодавства про працю, крім того, листи, що мають посилання на додатки, які додані представником Відповідача, як невідємну частину вказаних листів, неможливо повязати з цими листами. Направлення на проведення інспекційного відвідування містило інші питання контролю, ніж визначено у відповідному наказі, чим порушено приписи абз.6 ч.1 ст. 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності». При цьому право не допуску до інспекційного відвідування Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою КМУ від 26.04.2017 року № 295, не передбачено, а тому наказ від 12.09.2017 року № 208-І є протиправним та підлягає скасуванню. Зауважено, що судом першої інстанції не наведено мотивів, з яких були відхилені позовні вимоги щодо визнання протиправними дій Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Наголошено на тому, що інспекторам Держпраці не надано повноважень щодо визнання цивільно-правових договорів трудовими, при цьому фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які надавали Позивачу послуги за цивільно-правовими договорами, можуть підтвердити в судовому засіданні вказані обставини. Також судом першої інстанції не були враховані додані Позивачем штатні розписи. Зауважено, що приписами чинного законодавства не передбачено тимчасової видачі трудової книжки працівнику на час відвідування Центру зайнятості безробітних, при цьому роботодавець не має змоги зберігати трудову книжку такого працівника, бо фактично такі працівники мають статус безробітних. Разом з тим, під час інспекційного відвідування наявність записів у трудових книжках щодо періоду тимчасових робіт не перевірялась. Крім того, всі суми розрахунків, що підлягали виплаті працівникам за період відпустки, були виплачені в повному обсязі, при цьому Відповідачем не були перевірені дані табелів робочого часу звільнених працівників в частині того, чи працювали вони в день звільнення.

Відповідач Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило залишити останню без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обгрунтоване. Наголошено на тому, що Позивач допустив посадову особу Відповідача до перевірки у формі інспекційного відвідування, правом не допуску не скористався, чим фактично визнав наявність правових підстав для її проведення. При цьому умови, визначені ч. 1 ст. 6 Закону України № 877-V щодо підстав позапланових заходів не поширюються на органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення. За наслідками перевірки встановлено, що за наявності вакантних посад водіїв Позивачем було укладено цивільно-правові договори з ОСОБА_2 та ОСОБА_3, внаслідок чого фактично було здійснено підміну трудових відносин цивільно-правовими, при цьому всі виплати за останніми є заробітною платою. Крім того, з працівниками, направленими Нікопольським міськрайонним центром зайнятості, на працевлаштування на громадські та інші роботи тимчасового характеру, трудові книжки в порушення абз. 3 п.п. б) п. 7.1 гл. 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністертса праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, не подані, оформлення в установленому порядку не проведене. Також в ході перевірки встановлено, що заробітна плата 21 працівнику за весь час щорічних відпусток виплачена з порушенням передбачених законодавством про працю строків виплати.

Особи, які беруть участь у справі, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому порядку, своїх представників для участі у її розгляді не направили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників осіб, які беруть участь у справі, та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи в їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до матеріалів справи, 12.09.2017 р. ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено наказ № 109-І про призначення інспекційного відвідування.

Відповідно до вказаного наказу на підставі інформації органу Пенсійного фонду України щодо роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної та у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу належало провести інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю у Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради.

На підставі наказу складено направлення на проведення інспекційного відвідування № 133/4.3-н від 12.09.2017 р.

18.09.2017 р. ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради.

За результатами відвідування складено акт перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р.

10.10.2017 р. ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 143/4.3-4/668, якою на підставі абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на Комунальне підприємство «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської радинакладено штраф у розмірі 3 200,00 грн.

10.10.2017 р. ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 143/4.3-4/667, якою на підставі абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України на Комунальне підприємство «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради накладено штраф у розмірі 192 000,00 грн.

Визнання протиправними дій Відповідача, визнання протиправними та скасування наказу та постанов про накладення штрафу і було предметом судового розгляду.

Надаючи правову оцінку діям та рішенням субєкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі Порядок № 295) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Підпунктом 6 пункту 5 Порядку № 295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України Про відпустки); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Крім цього, відповідно до вимог частини 1 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV (1985-15) від 08 вересня 2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов'язувати вивішувати об'яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов'язків.

Так, частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) визначено підстави для здійснення позапланових заходів.

Разом з цим, частиною 4 статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Крім того, у частині 5 статті 2 Закону № 877-V наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобовязані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Натомість, відповідно до положень п.п. 6 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів, у тому числі, про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

У даному випадку Відповідачем було проведено інспекційне відвідування з питань додержання Позивачем законодавства про працю на підставі п.п. 6 п. 5 Порядку № 295, а саме за інформацією, що містилась у листах Нікопольського обєднаного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.07.2017 № 10821/12/06, від 19.08.2017 № 12637/12/06 з додатками (а.с.107-110).

Таким чином, доводи скаржника щодо відсутності у Відповідача підстав для проведення перевірки є необґрунтованими.

Посилання заявника апеляційної скарги на окремі процедурні порушення, зокрема щодо оформлення вказаних листів, направлення на перевірку та наказу, з огляду на той факт, що Позивач не скористався правом не допуску посадових осіб Відповідача у відповідності до приписів абз. 1 ч. 5 ст. 7 Закону № 877-V, є безпідставними та необґрунтованими, оскiльки правовi наслiдки оскаржуваних дiй за таких обставин є вичерпаними, а отже, задоволення позову не може призвести до вiдновлення порушених прав, оскiльки пiсля проведення перевiрки права суб'єкта господарювання порушують лише наслiдки проведення вiдповiдної перевiрки.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів відхиляє доводи відповідача про відсутність правових підстав для проведення позапланової перевірки Позивача ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.

За наведених обставин, доводи Позивача про протиправність наказу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області від 12.09.2017 р. № 108-І є необґрунтованими.

Щодо правомірності винесення постанови від 10.10.2017 р. № 143/4.3-4/668, колегія суддів апеляційного суду зауважує наступне.

Так, Відповідачем встановлено, що за наявності вакантних посад водій КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР укладено цивільно-правові договори з громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3

При цьому, чисельність водіїв становила 10 штатних одиниць, а згідно відомості за червень, працювало лише 6 осіб.

За позицією Відповідача роботи, які виконуються працівниками за укладеними цивільно-правовими договорами відповідають вакантним посадам, виконуються регулярно (носять постійний характер), виплата винагороди за виконану роботу здійснюється на рівні розміру мінімальної заробітної плати, наявність обмежень щодо розподілу своєї роботи у часі на власний розсуд, самостійної організації, виконання роботи/надання послуги, свідчить про те, що укладені цивільно-правові договори містять ознаки трудових, а всі виплати по ним є заробітною платою.

За позицією Позивача, інспекторам Держпраці не надано повноважень щодо визнання цивільно-правових договорів трудовими, при цьому фізичні особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які надавали Позивачу послуги за цивільно-правовими договорами, можуть підтвердити в судовому засіданні вказані обставини.

Як вбачається з матеріалів справи, КП «Міськавтодор-1» Нікопольської міської ради (Замовник) укладено з ОСОБА_2 (Виконавець) цивільно-правовий договір від 01.06.2017 року б/н, відповідно до якого Замовник дає завдання, а Виконавець приймає на себе зобовязання, які фактично дублюють посадові обовязки за посадовою інструкцією водія транспортних засобів (а.с.65 т.1, а.с.180 т. 1).

Відповідно до п. 2.1 вказаного Договору Замовник оплачує Виконавцю за належним чином надані послуги у сумі 19, 34 грн. з урахуванням обовязкових платежів та зборів із розрахунку за одну годину наданих послуг.

За приписами п. 1.3 вказаного Договору Виконавець виконує роботу на свій власний ризик, самостійно організовує роботи, та не передбачає отримання допомоги іх соціального страхування, на Виконавця не розповсюджуються положення колективного договору Замовника.

Аналогічний договір укладено Позивачем (Замовник) з ОСОБА_3 (Виконавець) від 02.06.2017 року б/н (а.с.67 т.1).

Так, відповідно до ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При цьому, цивільно-правовий договір це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, цивільно-правовим договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільно-правові відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація, а за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, оскільки метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.

В свою чергу, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначаються після закінчення роботи і оформляються актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата.

Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється нормами Кодексу законів про працю України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема, нормами Цивільного кодексу України.

Згідно ст.8 Закону України, від 21.12.2016, № 1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлена у 2017 році мінімальна заробітна плата: у місячному розмірі: з 1 січня - 3200 гривень; у погодинному розмірі: з 1 січня - 19,34 гривні.

Дійсно, вказаними цивільно-правовими договорами Замовник чітко визначає, що Виконавець виконує певну роботу та не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, але колегія суддів апеляційного суду вважає, що цивільно-правові договори , укладені Позивачем із зазначеними фізичними особами, не містять ані виду робіт, які підлягають виконанню, ані їх обсягів , ані строку та порядку їх виконання, графіку їх виконання, ані за рахунок яких матеріалів вони виконуються та хто має зберігати їх результати. Долучені акти про надані послуги від 10.07.2017 року, від 10.08.2017 року (а.с.66,68 т.1) не містять переліку наданих послуг.

Таким чином, в порушення вимог ст.628 ЦК України, відсутні умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства, що становлять зміст договору.

Водночас, вищевказані особи фактично виконували посадові обовязки таких найманих працівників, як водій, за наявності відповідних вакантних посад, що не спростовано Позивачем.

При цьому надання трудовому договору форми цивільно-правового договору перешкоджає реалізації працівником права на працю, гарантованого статтею 2 Кодексу законів про працю України, а також права на соціальний захист у випадку безробіття, при тимчасовій втраті працездатності у разі нещасного випадку на виробництві або внаслідок професійного захворювання, права на відпочинок, щорічну оплачувану відпустку, право на здорові і безпечні умови праці, на об'єднання в професійні спілки.

Таким чином, підстави для скасування постанови від 10.10.2017 р. № 143/4.3-4/668.

Щодо правомірності винесення постанови від 10.10.2017 р. № 143/4.3-4/667, колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що в порушення п.п. 2, 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників», при влаштуванні на роботу працівників, направлених Нікопольським міськрайонним центром зайнятості на працевлаштування на громадські та інші роботи тимчасового характеру, трудові книжки працівниками до КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР не подані, оформлення в установленому порядку не проведено, трудові книжки на підприємстві відсутні і відповідно, в порушення абз. 3 п.п. б) п. 7.1 гл. 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, прийнятої на виконання я статей 4 та 48 КЗпП України, в Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них не зареєстровані.

Крім того, за направленням Нікопольського міськрайонного центру зайнятості на працевлаштування на громадські та інші роботи тимчасового характеру КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР укладено трудовий договір на тимчасові роботи з благоустрою з ОСОБА_4 від 02.06.2017 № 9, проте його трудова книжка на підприємстві відсутня та не зареєстрована у Книзі обліку руху трудових книжок і вкладишів до них.

Аналогічні трудові договори на тимчасові роботи з благоустрою уклаладено із ОСОБА_5 від 31.05.2017 № 8 та ОСОБА_6 від 29.05.2017 № 7.

До перевірки наданий Колективний договір між адміністрацією та представником трудового колективу КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР на 2016 рік, зареєстрований УПСЗН Нікопольської міськради 21.11.2016 за № 99/03-12/16.

Згідно п. 4.7 Колективного договору, сторони домовилися виплату заробітної плати здійснювати згідно чинного законодавства, не рідше ніж двічі на місяць: перший раз з 15 по 22 число та другий раз з 1 по 6 число місяця, що передує місяцю, за який проводяться розрахунки, але не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Перевіркою дотримання строків виплати заробітної плати за наданою Інформацією про терміни виплати заробітної плати працівникам КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР за період з 01.01.2017 по 13.09.2017 встановлено, що заробітна плата виплачувалась з порушенням встановлених строків виплати.

Так, основна частина заробітної плати за січень 2017 в сумі 115162,71, терміном виплати 07.02.2017 виплачена 21.02.2017 з порушенням встановлених строків виплати більш як за один місяць;

заробітна плата за 1 половину лютого 2017 термінами виплати 22.02.2017 виплачена 22.02.2017 частково лише в сумі 4610,35 із загальної суми до виплати 208591,35 грн.;

заробітна плата за березень терміном виплати 07.04.2017 виплачена - 10.04.2017;

заробітна плата за квітень 2017 термінами виплати 21.04.2017 та 05.05.2017 виплачена 24.04.2017 та 12.05.2017;

заробітна плата за травень 2017 термінами виплати 22.05.2017 та 07.06.2017 виплачена 24.05.5.2017 та 16.06.2017;

заробітна плата за червень 2017 термінами виплати 22.06.2017 та 07.07.2017 виплачена 30.06.2017, 03.07.2017 та 12.07.2017;

заробітна плата за серпень 2017 терміном виплати 07.09.2017 виплачена 14.09.2017.

В ході інспектування встановлено, що заробітна плата 21 працівнику КП «Міські автомобільні дороги-1» НМР за весь час щорічних відпусток, виплачена з порушенням, строків, передбачених законодавством про працю.

Так, наприклад, відповідно до наказу від 12.04.2017 № 35/к працівнику з благоустрою ОСОБА_7 надана відпустка з 18.04.2017, проте, виплату коштів проведено - 24.04.2017;

відповідно до наказу від 15.05.2017 № 44/к надана відпустка з 16.05.2017 майстру дільниці ОСОБА_8, проте, виплату коштів проведено - 24.05.2017 в день виплати заробітної плати, що є порушенням ч.4 ст. 115 КЗпП України та ст. 21 Закону України «Про відпустки» від 11.1996 № 504.

Згідно наказів з особового складу за січень-вересень 2017 р. з підприємства звільнено 27 працівників, проте виплата розрахункових сум у день звільнення проведена лише одному звільненому працівнику.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації.

Відповідно до п.п б) п. 7.1 гл. 7 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58, на підприємстві ведеться така документація щодо обліку бланків трудових книжок і заповнених трудових книжок книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них, затверджена наказом Мінстату України від 27 жовтня 1995 року № 277.

До книги обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них вносяться усі операції, пов'язані з одержанням і витрачанням бланків трудових книжок і вкладишів до них із зазначенням серії та номера кожного бланку. Книга ведеться бухгалтерією підприємства.

Книга обліку руху трудових книжок і вкладишів до них ведеться відділом кадрів або іншим підрозділом підприємства, який здійснює оформлення прийняття і звільнення працівників. У цій книзі реєструються всі трудові книжки, що прийняті від працівників при влаштуванні на роботу, а також трудові книжки і вкладиші до них із записом серії і номера, що видані працівникам знову.

У разі одержання трудової книжки у зв'язку із звільненням працівник розписується у особистій картці і у книзі обліку.

Книга обліку бланків трудових книжок і вкладишів до них і книга обліку руху трудових книжок мають бути пронумеровані, прошнуровані та скріплені підписом керівника підприємства і печаткою.

Згідно до п.п. 4, 5 Порядку організації громадських та інших робіт тимчасового характеру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 175 від 20.03.2013 р. на осіб, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, поширюються державні соціальні гарантії, передбачені законодавством про працю та зайнятість населення і загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Громадські та інші роботи тимчасового характеру виконуються виключно на створених для цього тимчасових робочих місцях. Роботодавці подають територіальним органам інформацію про потребу в робочій силі для укомплектування тимчасових робочих місць, відповідно до якої територіальні органи здійснюють направлення осіб, зазначених у пункті 3 цього Порядку.

З особами, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру, роботодавці укладають в письмовій формі строкові трудові договори на строк, що сумарно протягом року не може перевищувати 180 календарних днів.

Про участь осіб у таких роботах роботодавці вносять записи до трудових книжок відповідно до законодавства про працю.

З аналізу вищенаведених правових норм слідує, що на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п'ять днів, мають вестися трудові книжки, в тому числі і стосовно осіб, які беруть участь у громадських та інших роботах тимчасового характеру.

Факт відсутності станом на час проведення інспектування у Позивача трудових книжок останнім не спростовано.

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що останній не повинен зберігати трудову книжку осіб, які мають статус безробітних та отримують допомогу по безробіттю, з огляду на вищенаведені правові норми, є безпідставними та необґрунтованими.

Відповідно до ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Згідно до ч.ч. 1-3 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Уразі, коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.

Розмір заробітної плати за першу половину місяця визначається колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно до ч. 1 ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до абз. 2, абз. 8 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення;порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

З аналізу наведених норм та положень ч.2 ст.12 Закону України «Про оплату праці» слідує, що виплата мінімального розміру оплати праці за виконану працівником місячну (годинну) норму праці (мінімальна заробітна плата), проведення індексації грошових доходів, з наступною виплатою проіндексованих сум та виплата грошової компенсації за невикористану відпустку, є мінімальними державними гарантіями.

Відповідно до п. 4.7 Колективного договору між адміністрацією та представником трудового колективу КП «Міськавтодор-1» НМР на 2016 рік, зареєстрованого УПСЗН Нікопольської міської ради 21.11.2016 року за № 99/03-12/16, сторони домовилися виплату заробітної плати здійснювати згідно чинного законодавства, не рідше ніж два рази на місяць: перший раз з 15 по 22 число та другий раз з 1 по 6 число місяця, що передує місяцю, за який проводяться розрахунки, але не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

В той же час, перевіркою дотримання строків виплати заробітної плати за період з 01.01.2017 року по 13.09.2017 року встановлено, що заробітна плата виплачувалась з порушенням встановлених строків виплати, що підтверджується наданою інформацією про терміни виплати заробітної плати працівникам Позивача (а.с.175-177 т. 1).

Посилання заявника апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що деякі працівники в день звільнення не працювали, колегія суддів апеляційного суду вважає безпідставними, адже відповідні докази Позивачем ні до суду першої, н ідо суду апеляційної інстанції надано не було.

Крім того, суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до постанови Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.11.2017 року у справі № 182/5345/17 встановлено вину ОСОБА_9, директора КП «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, в тому числі і стосовно порушення термінів виплати заробітної плати (а.с.14 т.2).

Також постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.12.2017 року у справі № 182/5344/17 встановлено і вину головного бухгалтера КП «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради ОСОБА_10 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, в тому числі і стосовно порушення термінів виплати заробітної плати (а.с.15 т.2). Адміністративне стягнення за вказаною постановою було сплачено ОСОБА_10, чим фактично визнано вчинення останньою відповідних порушень (а.с.16 т.2).

З приводу посилань заявника апеляційної скарги на факт не наведення судом першої інстанції мотивів відмови в задоволенні позовних вимог Позивача щодо визнання дії Державної служби з питань праці (Держпраці) Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області неправомірними, щодо направлення головним державним інспектором Засядьвовк Т.Т. вимог про надання документів до прийняття рішення уповноваженої особи щодо призначення інспекційного відвідування; внесення головним державним інспектором Засядьвовк Т.Т. відомостей до акту перевірки № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р. щодо інформації по цивільно-правовим договорам; зазначення в акті перевірки № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р. посилань на неіснуючі додатки; перевірки питань, що не є предметом визначеним змістом предмету перевірки згідно направлення від 12.09.2017 р. № 133/4.3-н; витребування документів та пояснень з питань, що не стосуються предмету перевірки згідно направлення від 12.09.2017 р. № 133/4.3-н; складання припису № 143/4.3-4-117 від 18.09.2017 р. до отримання відповіді на зауваження до акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування від 21.09.2017 р. вих. № 576/17; скасування припису № 143/4.3-4-117 від 18.09.2017 р. супровідним листом про надання відповіді від 26.09.2017 р. № 184/4.3-17; складання та направлення припису № 143/4.3-4-127 від 27.09.2017 р. без скасування припису № 143/4.3-4-117 від 18.09.2017 р. в установленому законодавством порядку; порушення порядку та способу вручення акту перевірки додержання субєктами господарювання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування № 143/4.3-4 від 18.09.2017 р.; перевірки питань за періоди, які не включені до змісту предмету інспекційного відвідування, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що надання відповідної правової оцінки вказаним питанням та відповідним діям посадових осіб Відповідача надавалась в межах оцінки правомірності винесення ОСОБА_1 управлінням Держпраці у Дніпропетровській області оскаржуваних наказу та постанов.

Суд враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги ОСОБА_11 Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи обєктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 804/7577/17 необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Міські автомобільні дороги-1» Нікопольської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року у справі № 804/7577/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 31 травня 2018 р.

Головуючий суддя: В.В. Мельник

Суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов