Справа № 804/731/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2018 року Справа № 804/731/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
представника позивача представника позивача представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень, -
25.01.2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби з вимогами:
- визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення прийняті Офісом великих платників податків ДФС та надіслані ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" № НОМЕР_1 від 24.10.2017 року за формою "В4", яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11129692 грн. та № НОМЕР_2 від 24.10.2017 року за формою "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 18030111 грн., з яких 12020074 грн. - сума збільшення податкового зобов'язання, 6010037 грн. - сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів).
В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх у повному обсязі.
Представник відповідача проти задоволення позовної заяви заперечував, просив у задоволенні позову відмовити, посилаючись на доводи наведені у відзиві на позовну заяву, зокрема вказано, що підставою для прийняття спірних податкових повідомлень-рішень стали висновки акту перевірки про нереальність здійснення господарських операцій ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" з ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» та, відповідно, недостовірність показників податкового обліку з податку на прибуток та ПДВ, сформовані на підставі спірних господарських операцій. Також, вказує, що ПрАТ «ІНГЗК» по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами-постачальниками до перевірки не надано: тендерну документацію, на підставі якої було прийнято рішення про укладення договору підряду; акти та/або Протоколи наради/комісії, заявки та інші наявні документи на підставі яких було прийнято рішення про придбання/здійснення відповідних робіт (ремонт, будівництво, реконструкція, обслуговування та ін..); належним чином оформлених первинних документів, щодо руху (транспортування) ТМЦ від постачальників-контрагентів, а саме - первинні документи (товарно-транспортні накладні, залізничні накладні, заявки, подорожні листи тощо), що свідчить про здійснення господарських операцій, які не мають юридичного підґрунтя, так як не встановлено фізичне переміщення товарно-матеріальних цінностей від постачальників до покупця (ПрАТ «ІНГЗК»); належним чином оформлених сертифікатів якості (відповідності) ТМЦ, що унеможливлює встановлення фактичного виробника готової продукції, регіон, в якому вироблено готову продукцію. Відповідно до укладених умов Договорів купівлі-продажу, укладених між ПрАТ «ІНГЗК» та контрагентами-постачальниками, продукцію повинен супроводжувати документ, що підтверджує якість (сертифікат якості (відповідності) та/або паспорт виробу, та/або інструкція (керівництво) з технічної експлуатації та/або гарантійний талон, тощо).
Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
За результатами перевірки 02.10.2017 року складено акт № 120/28-10-46-15/00190905, у висновку якого зазначено про встановлення наступних порушень:
1) п.198.1, п.198.3 ст.198, п.200.1, п.200.4 ст. 200 Податкового кодексу, в результаті чого встановлено завищення податкового кредиту з ПДВ та відємного значення різниці між сумою податкового зобовязання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту звітного (податкового) періоду на загальну суму ПДВ у розмірі 11 129 698 грн., у тому числі в розрізі звітних (податкових) періодів: січень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 620 681 грн.; лютий 2017 року на суму ПДВ у розмірі 1 610 089 грн.; березень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 2 295 060 грн.; квітень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 3 187 113 грн.; травень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 2 077 242 грн.; червень 2017 року на суму ПДВ у розмірі 1 339 513 грн.
2) п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу, ст.ст.1, 3, 9, 11, 12 Закону України від 16.07.1999 року № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», зі змінами та доповненнями; п.1, 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зі змінами та доповненнями; розділу І Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов'язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України, в результаті чого встановлено:
- заниження фінансового результату до оподаткування (прибуток), визначений у фінансовій звітності відповідно до міжнародних стандартів фінансової звітності за півріччя 2017 у розмірі 66 778 188 грн., у т.ч. у розрізі звітних періодів (для визначення податку на прибуток підприємства): І квартал 2017 року 27 154 980 грн., півріччя 2017 року 66 778 188 грн. (окремо ІІ квартал 2017 року 39 623 208 грн.);
- заниження податку на прибуток підприємства (рядок 06 Декларації з податку на прибуток підприємства) у розмірі 12 020 074 грн., у т.ч. у розрізі звітних податкових періодів: І квартал 2017 року 4 887 897 грн., півріччя 2017 року 12 020 074 грн. (окремо ІІ квартал 2017 року 7 132 177 грн.).
24.10.2017 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято:
- податкове повідомлення-рішення - № НОМЕР_1, яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у загальному розмірі 11129692 грн.;
- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 18030111 грн., з яких 12020074 грн. - за податковим зобов'язанням, 6010037 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Вказані податкові повідомлення-рішення оскаржені ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" в адміністративному порядку, та рішенням Державної фіскальної служби України № 631/6/99-99-11-01-02-25 від 10.01.2018 року залишені без змін.
Досліджуючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень та вирішуючи заявлений спір, суд виходить з наступного.
Як вбачається з акта перевірки від 20.10.2017 року № 120/28-10-46-15/00190905, в основу правового обґрунтування висновків перевірки контролюючий орган посилається на нереальність здійснення господарських операцій ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" з ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» та, відповідно, недостовірність показників податкового обліку з податку на прибуток та ПДВ, сформовані на підставі спірних господарських операцій.
Період взаємовідносин ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" та ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» (березень 2017 року) є неперевіреним (у звязку з відсутністю інформації від інших ДПІ) у розумінні п.78.2 ст.78 Податкового кодексу, до моменту проведення комплексної документальної перевірки.
Судом встановлено, що ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", як замовник, у спірний період мало взаємовідносини з ТОВ «ШЛЯХБУД КР» на підставі договорів: №519-35 від 30.01.2017р., №296-02 від 19,01.2017р., №298-02 від 19.01.2017р., №297-02 від 19.01.2017р., №1149-03 від 20.02.2017р., №123-26 від 01.01.2016р., №124-26 від 01.01.2016р., №209-02 від 18.01.2016р., згідно яких замовник доручає, а підрядник (ТОВ «ШЛЯХБУД КР») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по технічному обслуговуванню та поточному ремонту контактної мережі ЖДЦ ПрАТ «Інгулецький ГЗК», перелік якого наводиться в специфікаціях (далі-роботи). Роботи виконуються на території Замовника.
До договору №519-35 від 30.01.2017 року сторонами погоджено специфікацію №1 на технічне обслуговування контактної мережі на січень-грудень 2017 року - на суму 2815112,16 грн., поточний ремонт контактної мережі на січень-грудень 2017 року -на суму 1877274,00 грн., орієнтовна вартість матеріалів на січень-грудень 2017 року- 1374873,02 грн., ПДВ-1213451,84 грн., всього: 7280711,02 грн.
Предметом договір підряду №296-02 від 19.01.2017 р. є: замовник доручає, а підрядник (ТОВ «ШЛЯХБУД КР») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по поточному ремонту залізнодорожнього шляху та стрілочних переводів для ЖДЦ ПрАТ «Інгулецький ГЗК», в обсязі, затвердженому кошторисами або проектами.
За договором підряду по капітальному будівництву будівель та споруд №298-02 від 19.01.2017 р. замовник доручає, а підрядник (ТОВ «ШЛЯХБУД КР») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по об'єктам капітального будівництва: «Переукладка залізничного шляху гор. Кар'єру та Отвалу №2»;«Переобладнання контактної мережі гор. Кар'єру та Отвалу №2» - в обсязі, передбаченому затвердженими Замовником кошторисами або проектами.
За договором підряду по капітальному будівництву будівель та споруд №297-02 від 19.01.2017 р. замовник доручає, а підрядник (ТОВ «ШЛЯХБУД КР») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по об'єктам капітального будівництва: «Подовження залізнодорожніх тупиків та контактної мережі гор. Кар'єру та Отвалу №2» в обсязі, передбаченому затвердженими Замовником кошторисами або проектами.
Згідно договору №1149-03 від 20.02.2017 р., підрядник зобов'язується виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по забезпеченню безпечності руху потягів за допомогою пристроїв СЦБ (ремонт та утримання СЦБ) (далі-«Роботи») та здати замовнику в визначений термін, а замовник зобов'язується прийняти від підрядника по акту виконані роботи та оплатити їх.
Фактичний строк завершення робіт по окремим об'єктам визначається датою підписання Замовником акта виконаних робіт з додатками (форма 01 «Акт на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядної організації», форма 02 «Акт на оприбуткування ТМЦ, отриманих при розробці (демонтажу) деталей, вузлів, агрегатів та т.п. під час ремонту (надання послуг)», форма 03 «Акт на витрачені при ремонті матеріали») далі Акт виконаних робіт з додатками (пункт 2.3 договорів).
Виконання обумовлених договорами робіт підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт форми № КБ-2В з додатками (акт приймання-передачі матеріалів замовника, акт про витрачені матеріали замовника та підрядника) за січень, лютий, березень, квітень, травень та червень 2017 року, податковими накладними, за якими сума ПДВ у розмірі 9 997 278 грн. включена ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до податкового кредиту відповідних періодів.
Згідно наданих до перевірки платіжних документів ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" перераховано на користь ТОВ «ШЛЯХБУД КР» грошові кошти за постачання послуг в сумі - 55 520 217 грн.
Також, судом встановлено, що ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", як замовником, укладено з ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» договори №156-35 від 14.01.2016 р., №1010-03 від 21.02.2017 р., №1566-26 від 14.03.2017 р.
Відповідно до умов укладеного договору №156-35 від 14.01.2016 р. замовник доручає, а підрядник ( ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по поточному ремонту та технічному обслуговуванні обладнання, капітального ремонту обладнання, модернізації, відновлення МЦ та дообладнанню (далі «роботи»).
Відповідно до умов укладеного договору №1010-03 від 21.02.2017 р. замовник доручає, а підрядник ( ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи по ремонту та обслуговуванні обладнання, перелік яких наводиться в відповідних Додатках (Специфікаціях), які є невідємною частиною цього Договору.
Згідно умов договору №1566-26 від 14.03.2017 р. замовник доручає, а підрядник ( ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ») зобовязується на свій ризик виконати в порядку та на умовах даного договору роботи які вказані у специфікаціях № 1 (далі - роботи). Згідно специфікації №1 до договору №1566-26 від 14.03.2017р. підрядник виконує роботи Інші послуги при виконанні ТО та Р обладнання ПрАТ «ІнГОК».
Фактичний строк завершення робіт по окремих обєктах (обєкти, етапи, види робіт) визначається датою підписання Замовником акта приймання виконаних підрядних робіт форми №КБ-2в з додатками (форма 01 «Акт на передачу основних та допоміжних матеріалів, конструкцій, запасних частин та деталей підрядної організації», форма 02 «Акт на оприбуткування ТМЦ, отримані при розробці (демонтажу) деталей, вузлів, агрегатів та т.п. під час ремонту (надання послуг)», форма 01 «Акт на витрачені при ремонті матеріали») далі Акт виконаних робіт з додатками (пункт 2.3 договору).
Виконання обумовлених договорами робіт підтверджено актами приймання виконаних підрядних робіт форми № КБ-2В з додатками (акт приймання-передачі матеріалів замовника, акт про витрачені матеріали замовника та підрядника) за березень 2017 року, податковими накладними, за якими сума ПДВ у розмірі 1 683 395 грн. включена ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до податкового кредиту за березень 2017 року.
Згідно наданих до перевірки платіжних документів ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" перераховано в березні 2017 року на користь ТОВ «ПРОМИСЛОВИЙ РЕМОНТ» грошові кошти за надані послуги в сумі 13 127 190,02 грн.
Отже, фінансово-господарські операції між позивачем та вказаними контрагентами відображено у податковій звітності позивача за відповідні податкові періоди, сплачені продавцям кошти віднесені позивачем до витрат, що враховуються при визначенні обєкта оподаткування податком на прибуток, зокрема, внаслідок чого сформовано відємний фінансовий результат до оподаткування податком на прибуток, суми податку на додану вартість до складу податкового кредиту відповідних податкових періодів.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства встановлені Податковим кодексом України (далі по тексту - в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
У відповідності до підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135-137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138-143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.
Статтею 135 Податкового кодексу України визначено, що базою оподаткування є грошове вираження обєкту оподаткування, визначеного згідно із статтею 134 цього Кодексу з урахуванням положень цього Кодексу.
Згідно підпункту 140.4.2 пункту 140.4 статті 140 Податкового кодексу України, фінансовий результат до оподаткування зменшується: на суму відємного значення обєкта оподаткування минулих податкових (звітних) років. Положення зазначеного пункту застосовуються з урахуванням пункту 3 підрозділу 4 розділу XX "Перехідні положення" цього Кодексу.
Фінансовий результат податкового (звітного) періоду збільшується: на суму коштів або вартості товарів, виконаних робіт, наданих послуг, безоплатно перерахованих (переданих) протягом звітного (податкового) року неприбутковим організаціям, внесеним до Реєстру неприбуткових установ та організацій на дату такого перерахування коштів, передачі товарів, робіт, послуг (крім неприбуткової організації, яка є обєднанням страховиків, якщо участь страховика у такому обєднанні є умовою проведення діяльності такого страховика відповідно до закону, та неприбуткових організацій, до яких застосовуються положення підпункту 140.5.13 цього пункту), у розмірі, що перевищує 4 відсотки оподатковуваного прибутку попереднього звітного року (підпункт 140.5.9 пункту 140.5 статті 140 Податкового кодексу України).
Порядок оподаткування податком на додану вартість визначений розділом V Податкового кодексу України.
Статтею 198 Податкового кодексу України передбачено право платників податку на віднесення сум податку до податкового кредиту, яким є сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду (п.п.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України ).
Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з:
а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг;
б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності);
в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;
г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.
Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:
- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;
- дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.
Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.
У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.
Статтею 200 Податкового кодексу України визначалося, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.
При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.
При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.
Якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від'ємне значення, то:
а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов'язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг;
б) залишок від'ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.
Із наведеного вбачається, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи - платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства та як підтверджує сплату податку на додану вартість у складі ціни товару.
Разом з тим, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України від 20.07.2010 р. №1112/11/13-10 «Проблемні питання застосування законодавства у справах за участю органів державної податкової служби», процесуальна діяльність суду із встановлення обґрунтованості права платника податку на податковий кредит та/або бюджетне відшкодування з податку на додану вартість повинна включати такі етапи:
1. встановлення факту здійснення господарської операції. При цьому, дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, тощо. Необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення, приміщень для зберігання товарів тощо; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
2. встановлення спеціальної правосуб'єктності учасників господарської операції. Особа, яка видає податкову накладну, повинна бути зареєстрована як платник податку на додану вартість на момент вчинення відповідної господарської операції.
3. встановлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг) і господарською діяльністю платника податку.
4. встановлення дотримання платником податку спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум податкового кредиту та/або бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.
5. встановлення факту надмірної сплати податку на додану вартість у ціні товарів (послуг), що придбані платником податку.
Аналогічна позиція викладена також у листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 р. №742/11/13-11, у якому зазначено, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції.
Судам слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Отже, надаючи оцінку правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, судом підлягає дослідженню факт реальності господарських операцій між позивачем та контрагентами-постачальниками ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС».
Згідно з частиною 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон) бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Відповідно до частини 1 статті 9 цього Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.
Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об'єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету встановлений Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88 (далі по тексту - Наказ № 88).
Відповідно до пункту 1.2 Наказу № 88 господарські операції відображаються у бухгалтерському обліку методом їх суцільного і безперервного документування. Записи в облікових регістрах провадяться на підставі первинних документів, створених відповідно до вимог цього Положення.
Первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення (п.2.1 Наказу № 88).
Згідно з пунктом 2.4 Наказу №88 первинні документи повинні мати такі обов'язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата і місце складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий чи електронний підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо.
Із зазначеного слідує, що наслідки господарської операції можуть враховуватися суб'єктом господарювання для цілей бухгалтерського та податкового обліку, у тому числі при формуванні витрат та податкового кредиту, тільки у випадку підтвердження здійснення цієї операції відповідними первинними документами, що мають відповідати вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та наказу Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88.
Наведені документи, складені за результатами здійснення вище наведених господарських операцій, містять усі необхідні реквізити, визначені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року №88, а тому є первинними документами бухгалтерського та податкового обліку у розумінні зазначеного Закону, тобто містять: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Отже такі реквізити документу первинного бухгалтерського обліку як «печатка» та «відмітка відділу охорони контрольно-пропускного пункту» не є обовязковими згідно з статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та пунктом 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, якими встановлені вичерпні вимоги до документів первинного бухгалтерського обліку.
Судом в ході розгляду справи досліджені наступні дозвільні документи: ліцензію №524161 серії АЕ, видану Державною Архітектурно-будівельною інспекцією України ТОВ «ШЛЯХБУД КР» 05.12.2014р. терміном дії з 08.09.2014р. до 08.09.2017р. на перелік робіт з провадження господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури ( в тому числі будівельні та монтажні роботи, монтаж інженерних мереж, будівництво транспортних споруд); дозвіл №201.15.15. від 13.05.2015 року, виданий Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням Держгірпромнагляду Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України ТОВ «ШЛЯХБУД КР» терміном дії з 13.05.2015р. до 12.05.2020р. на експлуатацію вантажопідйомних кранів та машин та технологічних транспортних засобів, що підлягають реєстрації в територіальних органах Держгірпромнагляд; дозвіл №201.15.15. від 13.05.2015 року, виданий Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням Держгірпромнагляду Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України ТОВ «ШЛЯХБУД КР» терміном дії з 13.05.2015р. до 12.05.2020р. на проведення демонтажу, налагодження, ремонту, технічного обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки; дозвіл №335.15.15 від 14.05.2015 року, виданий Криворізьким гірничопромисловим територіальним управлінням Держгірпромнагляду Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України ТОВ «ШЛЯХБУД КР» терміном дії з 14.08.2015р. до 13.08.2020р. на експлуатацію вантажопідйомних кранів та підйомників; Дозвіл №139.13.15 (діє з 11.03.2013 по 11.03.2018) при ремонті і технічному обслуговуванні машин і устаткування промислового призначення виконувати роботи підвищеної небезпеки газонебезпечні роботи та роботи у вибуховопожежонебезпечних зонах., роботи верхолазні; дозвіл №140.13.15 (діє з 11.03.2013 по 11.03.2018) при ремонті і технічному обслуговуванні машин і устаткування промислового призначення експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки газопровід низького тиску, пальник інженерний; дозвіл №530.12.15 (діє з 29.10.2012 по 29.10.2017) при ремонті і технічному обслуговуванні машин і устаткування промислового призначення виконувати роботи підвищеної небезпеки монтаж, демонтаж, налагодження, технічне обслуговування, зберігання балонів з стисненим та зрідженим газом, роботи в колодязях, зварювальні, газополумяні, наплавні роботи; дозвіл №531.12.15 (діє з 29.10.2012 по 29.10.2017) при ремонті і технічному обслуговуванні машин і устаткування промислового призначення експлуатувати машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки посудини що працюють під тиском понад 0,05 Мпа, вантажопідіймальні крани, технологічні транспортні засоби; дозвіл №735.13.15 (діє з 07.11.2013 по 06.11.2018) виконувати монтаж, демонтаж, налагодження, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (вантажопідіймальних кранів і машин, підйомників); дозвіл №794.13.15 (діє з 18.11.2013 по 17.11.2018) виконувати монтаж, демонтаж, налагодження, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (конвеєрних стрічок, технологічно устаткування); дозвіл №879.13.15 (діє з 20.12.2013 по 19.12.2018) експлуатувати балони повітряні ємністю 7л; дозвіл №880.13.15 (діє з 20.12.2013 по 19.12.2018) виконувати зберігання балонів (повітря), земляні роботи під водою, водолазні роботи; дозвіл №915.13.15 (діє з 30.12.2013 по 29.12.2018) експлуатувати стенд високовольтних стаціонарних ВС-50; дозвіл №942.13.30 (діє з 09.09.2013 по 08.09.2018) виконувати випробування електричного устаткування електричних мереж напругою понад 1000В кабельні лінії, електродвигун змінного типу, заземлювальні пристрої, електроустановки; дозвіл №914.13.15 (діє з 30.12.2013 по 29.12.2018) виконувати монтаж, демонтаж, налагодження, технічне обслуговування, реконструкція машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (електричного устаткування електричних мереж), роботи в діючих електроустановках напругою понад 1000В.
Слід вказати, що видами господарської діяльності ТОВ «ШЛЯХБУД КР» є: неспеціалізована оптова торгівля; допоміжне обслуговування наземного транспорту; діяльність у сфері інжинірингу, геології та геодезії, надання послуг технічного консультування в цих сферах; будівництво залізниць і метрополітену (основний); ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС»: виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; виробництво інших готових металевих виробів, н. в. і. у.; надання в оренду інших машин, устаткування та товарів. н. в. і. у.; неспеціалізована оптова торгівля; вантажний автомобільний транспорт; ремонт і технічне обслуговування машин і устаткування промислового призначення; організація будівництва будівель; будівництво трубопроводів (основний). Вказане, в свою чергу, свідчить про фактичну можливість здійснення організації будівництва будівель; ремонту житлових і нежитлових будівель.
Слід зазначити, що штатна чисельність працівників ТОВ «ШЛЯХБУД КР» у спірний період перевищувала 600 осіб, ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» - перевищувала 800 осіб, про що зазначено в акті перевірки від 20.10.2017 року № 120/28-10-46-15/00190905.
З приводу доводів контролюючого органу про відсутність товарно-транспортних накладних щодо поставки товару та окремих недоліків товарно-транспортних накладних, суд зазначає, що оскільки транспортною документацією підтверджується операція з надання послуг з перевезення вантажів, а не факт придбання товару, то за наявності документів, що підтверджують фактичне отримання товару і його використання у власній господарській діяльності, неподання такого документа, як товарно-транспортна накладна, або ж наявність певних недоліків у її заповненні, не може беззаперечно свідчити про відсутність реальних господарських операцій, а відтак, і не може бути єдиною підставою для позбавлення платника податку права на отримання податкового кредиту з податку на додану вартість. До того ж, позивач, в даному конкретному випадку, не був учасником транспортних відносин та з урахуванням особливостей, передбачених договорами, мав прийняти виконані роботи з використанням матеріалів, а не придбати товарно-матеріальні цінності, у зв'язку з чим наявність у нього, в даному конкретному випадку, транспортних документів не є обов'язковою.
На думку суду, доведення податкового правопорушення має полягає у комплексному дослідженні усіх складових господарських операцій. Сам факт неможливості проведення перевірки, звірки контрагентів платника податків засвідчує виключно неможливість їх проведення, та не є належним доказом який доводить або спростовує реальність вчинення господарських операцій.
Також, відсутність у контрагентів позивача необхідної для ведення господарської діяльності кількості працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів, відсутність за юридичною адресою на момент звірки не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16.01.2018 р. № К/9901/873/18.
Щодо відсутності факту реєстрації податкових накладних з відповідною номенклатурою, складених на адресу ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС», з огляду на що неможливо встановити походження товару, суд вказує, що взаємовідносини між постачальниками наведених контрагентів та контрагентами ПрАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат» не можуть бути впливом на взаємовідносини останніх, оскільки чинне законодавство не надає покупцеві товару (робіт, послуг) необхідних повноважень по контролю за відображенням його контрагентами у податковій звітності операцій по придбанню товарів (виконанню робіт, послуг), а також за поданням до податкового органу будь-яких документів первинного обліку, зокрема, відповідної реєстрації накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Суд зазначає, що вимога відповідача про надання документів, що підтверджують переміщення на території позивача робітників підрядників механізмів для виконання робіт є безпідставною, оскільки чинним законодавством України не передбачене обовязкове встановлення пропускного режиму на такого роду підприємствах, яким є підприємство позивача.
Також, суд зазначає про необґрунтованість та хибність доводів відповідача про відсутність у позивача документального підтвердження якості (відповідності) використаних ТМЦ, що на думку контролюючого органу свідчить про відсутність факту придбання товару, оскільки чинним законодавством не передбачено вимог стосовно обов'язкової сертифікації (оформлення сертифікатів відповідності) щодо товару, який використовувався під час надання позивачу послуг, згідно з наведеними договорами. Документи, які підтверджують якість товарів, за своїм змістом не можуть доводити або спростовувати факт виконання робіт на адресу ПАТ «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат», в рамках яких використовувались, зокрема будівельні матеріали, оскільки містять виключно інформацію стосовно відповідності товарів стандартам та технічним умовам, про що зазначено у акті приймання продукції (товару) за кількістю та якістю.
Щодо тверджень контролюючого органу про оформлення актів приймання-передачі виконаних робіт без дотримання вимог, встановлених до форми КБ-2в та довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрат форми КБ-3, суд зазначає, що зазначені типові форми підлягають обовязковому застосуванні при проведенні взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюються за рахунок бюджетних коштів та коштів підприємств, установ і організацій державної власності. По обєктах, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, типові форми застосовуються відповідно до умов договору підряду.
У висновку даного акту зазначено, що звіркою ТОВ «ШЛЯХБУД КР» документально підтверджено господарських відносини з ПрАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", їх вид, обсяг, якість та розрахунки за період жовтень 2016 року, березень, квітень, жовтень 2017 року.
Посилання ж відповідача на правовідносини ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» із третіми особами у ланцюгах постачання, з якими позивач не вступав у господарські відносини, самі по собі, враховуючи відсутність в матеріалах справи інших об'єктивних та підтверджених даних про порушення позивачем податкового законодавства, не можуть бути самостійною та достатньою підставою для висновку про нереальність господарських взаємовідносин позивача із ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС».
Варто врахувати, що згідно з частиною 1 статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаним судом недійсним (презумпція правомірності). Єдиною підставою вважати правочин нікчемним є його недійсність, встановлена законом. Правочини, які вчинені без наміру створення правових наслідків, що обумовлені ними, визначаються законом як фіктивні (стаття 234 ЦК України).
Відповідачем не наведено обставин та доказів, які б свідчили про невідповідність господарських операцій цілям та завданням статутної діяльності позивача, збитковості здійснених операцій, або інших обставин, які б окремо або в сукупності могли б свідчити про фіктивність вчинених операцій, а також про те, що вчинення зазначених операцій не було обумовлено розумними економічними причинами (цілями ділового характеру), а дії позивача та його контрагента були спрямовані на отримання необґрунтованої податкової вигоди.
Наявні в матеріалах справи докази та первинні документи, які згідно з пунктом 44.1 статті 44 Податкового кодексу України, є підставою для податкового обліку, зокрема такі як договори, податкові накладні, акти здачі - прийняття робіт (надання послуг), платіжні доручення, обороти рахунку, ліцензії, тощо містять відомості які у повній мірі відображають суть господарських операцій, що відбулись між позивачем та його контрагентами.
Оцінка документів, як письмових доказів, здійснюється відповідно до положень процесуального принципу допустимості доказів, закріпленого на час вирішення спору статтею 74 Кодексу адміністративного судочинства України, частиною другою якої визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органу владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, які повинні дотримуватися при реалізації дискреційних повноважень владного суб'єкта, встановлюючи чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини справи, а також умови укладених договорів, суд доходить висновку, що позивач має та надав суду відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності з іншими доказами свідчать про факт вчинення господарських операцій, натомість доводи контролюючого органу не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки з урахуванням закріпленої в статті 204 Цивільного кодексу України презумпції правомірності правочину, а також враховуючи вимоги частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, за якою в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, контролюючий орган мав надати суду належні, достовірні та беззаперечні докази своїх тверджень про те, що задекларований позивачем податковий кредит та витрати за господарськими операціями з ТОВ «ШЛЯХБУД КР» та ТОВ «КРИВОРІЖПРОМТЕХСЕРВІС» сформовано безпідставно за господарськими операціями, які фактично не виконувались.
Враховуючи викладене, з огляду на те, що висновки акта перевірки від 20.10.2017 року № 120/28-10-46-15/00190905 не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, відсутності належних доказів правомірності прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" - підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З огляду на задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в сумі 437398,00 грн. підлягає стягненню з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби за рахунок бюджетних асигнувань.
Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби:
- № НОМЕР_1 від 24.10.2017 року за формою "В4", яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 11129692 грн.,
- № НОМЕР_2 від 24.10.2017 року за формою "Р", яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 18030111 грн., з яких 12020074 грн. - за податковим зобов'язанням, 6010037 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 18 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1