Справа № 806/3278/17
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3278/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Шведюк М.М.,

представника відповідача, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "24" січня 2018 р. у справі за позовом Головного управління ДФС у Житомирській області до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про визнання дій протиправними та скасування постанови , -

суддя в 1-й інстанції - Горовенко А.В.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Житомир,

дата складання повного тексту рішення - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2017 року Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області звернулося до суду з позовом, в якому просить: визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 щодо винесення постанови про накладання штрафу від 13.11.2017 у виконавчому провадженні ВП №54852634; скасувати постанову про накладання штрафу від 13.11.2017 у виконавчому провадженні ВП №54852634.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 24.01.2018р. у задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області (вул. Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003, ) до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (майдан Соборний, будинок 1, м.Житомир, 10014, ) про визнання дій протиправними та скасування постанови, - відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі зазначив, що з метою належного виконання вимог рішення Богунського районного суду м. Житомира в частині підготовки та направлення до Державної фіскальної служби України висновку щодо виплати грошової допомоги та дотримання вимог Порядку №707, Головним управлінням ДФС у Житомирській області листом від 10.11.2017р. повідомлено ОСОБА_3 про необхідність надання відповідного пакету документів. Вважає, що без перевірки наступного робочого дня після строку визначеного для виконання рішення та без встановлення обставин та стану виконання рішення, винесено постанову про накладення штрафу від 13.11.2017р. Зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, судом першої інстанції не враховано, що державний виконавець перед застосуванням штрафних санкцій має з'ясувати, зокрема, наявність або відсутність поважних причин невиконання рішення суду і лише після цього, при відсутності поважних причин невиконання, прийняти рішення про накладення штрафу.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Вважає, що повідомлення стягувача, викладене в листі №2212/14/06-30-04-03, про необхідність подання до Головного управління ДФС у Житомирській області документів, необхідних для направлення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги до Державної фіскальної служби України, направлено позивачем лише 10.11.2017р., тобто після закінчення терміну встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження для виконання судового рішення, то суд дійшов вірного висновку, що дії державного виконавця при винесення постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду є правомірним.

Переглянувши судове рішення, доводи апеляційної скарги, розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Матеріали справи свідчать, що відповідно до постанови Богунського районного суду м.Житомира від 06.03.2017р. у справі №295/1159/17 зобов"язано Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_3 відповідно до статті ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції Закону України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" від 13.02.2015 №208-VIII). Вказана постанова набрала законної сили 21.08.2017 (а.с.35).

14.09.2017р. на виконання зазначеного судового рішення Богунським районним судом м.Житомира позивачу видано виконавчий лист №295/1159/17, який 06.10.2017р. подано для виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області (а.с. 34, 35).

06.10.2017р. за результатами розгляду заяви стягувача - ОСОБА_3, головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження ВП №54852634 та надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження з вимогою виконати рішення суду протягом 10-ти робочих днів (а.с.33).

Позивачем вказана постанова отримана 19.10.2017р. про що свідчить відмітка на зворотньому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.25).

13.11.2017р. головним державним виконавцем Голубович Н.П. у виконавчому провадженні ВП №54852634 винесено постанову про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн., з тих мотивів, що станом на 13.11.2017 судове рішення залишається невиконаним. Зобов'язано боржника - Головне управління Державної фіскальної служби у Житомирській області виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення.

Відмовляючи в задоволенні позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність дій щодо накладення штрафу у зв"язку із невиконанням судового рішення у строк, встановлений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх позовних вимог.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким в задоволенні позову відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

У відповідності до ч.1 ст.181 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом), учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 №1404-VIII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі Закон №1404-VIII), передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (п.1 ч.1 ст.3 та ч.1 ст.5 Закону №1404-VIII).

Положеннями ч.1 ст.18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону №1404-VIII сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов'язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

У відповідності до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Згідно з ч.8 ст.26 Закону №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Статтею 63 Закону №1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов'язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Так за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Отже, підставою для накладення штрафу є невиконання боржником рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконанні лише боржником, у встановлений державним виконавцем строк без поважних причин. При цьому, державний виконавець перед застосуванням штрафних санкцій має з'ясувати, зокрема, наявність або відсутність поважних причин невиконання рішення і обов'язку виконати певні дії лише боржником.

У рішенні Конституційного Суду України від 30.06.2009 №16-рп/2009 зазначено, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України; обов'язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя. Конституційний Суд України вважає, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

Судом встановлено, що виконавче провадження ВП №54852634 з виконання виконавчого листа №295/1159/17 від 14.09.2017р. про зобов'язання Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_3 було відкрито головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області ОСОБА_2 (а.с.33).

Постановою зобов'язано боржника виконати судове рішення протягом 10-ти робочих днів (а.с.33).

Вказана постанова отримана боржником 19.10.2017 (а.с.25).

10.11.2017р. відповідачем було направлено повідомлення №2212/14/06-30-04-03 стягувачу - ОСОБА_3 про необхідність подання до Головного управління ДФС у Житомирській області документів для направлення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги (а.с.9).

Станом на 13.11.2017 судове рішення виконано не було.

Разом з тим, повідомлення стягувачу - ОСОБА_3, викладене в листі №2212/14/06-30-04-03, про необхідність подання до Головного управління ДФС у Житомирській області документів, необхідних для направлення висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги до Державної фіскальної служби України, направлено позивачем лише 10.11.2017р., тобто після закінчення терміну встановленого постановою про відкриття виконавчого провадження для виконання судового рішення, а також вищевказане повідомлення про необхідність подання до Головного управління ДФС у Житомирській області документів не може вважатися виконанням рішення суду, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що правомірними дії державного виконавця при винесенні постанови про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Окрім того, матеріали виконавчого провадження ВП №54852634 не містять жодного клопотання чи заяви позивача про встановлення відстрочки або розстрочки виконання судового рішення.

Позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачем положень Закону №1404-VIII під час прийняття оскаржуваної постанови, не доведено, що відповідачем не дотримано порядок та підстави накладення штрафу.

Доводи позивача, що державним виконавцем, всупереч положенням ст.63 Закону №1404-VIII, не перевірено виконання рішення боржником, не впливає на той факт, що у встановлений державним виконавцем термін, Головне управління ДФС у Житомирській області судове рішення у виконавчому провадженні ВП №54852634 не виконало.

Зміст абзацу другого описової частини оскаржуваної постанови про накладення штрафу свідчить, що станом на 13.11.2017р. державним виконавцем перевірялося чи виконано боржником судове рішення, у зв'язку з чим зазначено, що рішення суду залишається невиконаним.

Позивачем не надано доказів щодо порушення відповідачем положень Закону №1404-VIII під час прийняття оскаржуваної постанови, не доведено, що відповідачем не дотримано порядок та підстави накладення штрафу.

Відповідачем відповідно до ч.2 статті 77 КАС України доведено правомірність дій щодо накладення штрафу у зв'язку із невиконанням судового рішення у строк, встановлений державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування своїх позовних вимог

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач, виносячи оскаржувану постанову про накладення штрафу, діяв на підставі Закону №1404-VIII та у межах своїх повноважень.

Згідно зі ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято судом першої інстанції з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "24" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "30" травня 2018 р.