Справа № 353/266/18
Суддя: Лущак Н. І.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 353/266/18
Провадження № 2-а/353/7/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2018 року м.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

з участю: секретаря судового засідання Мороз М.І.

позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тлумачі в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, начальник СРПП Галицького ВП капітана поліції Матіїва П.Д. про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 22.02.2018 серії НК № 197858 щодо скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Свої вимоги обгрутовує тим, що він будь-яких порушень не вчиняв, а притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним. Вважає, що працівники поліції перевищили свої повноваження та створили фіктивну постанову. Так, 22.02.2018 року його зупинили працівники поліції, які обмежились перевіркою його документів. Жодної інформації про те, що він щось порушив, його не повідомили. Вказані обставини можуть підтвердити свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які на той момент знаходились у його автомобілі. Також просив стягнути з Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області 8200,0 грн. понесених ним судових витрат на правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності. За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки адміністративної справи незначної складності (малозначної справи) та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч.ч. 3, ст. 257 КАС України мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 05.04.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 16 год. 00 хв. 02 травня 2018 року. Також даною ухвалою було залучено до участі у справі за даним позовом в якості співвідповідача суб'єкта владних повноважень - начальника СРПП Галицького ВП капітана поліції Матіїва П.Д., та встановлено відповідачу та співвідповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ними відзиву на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. У зв'язку з першою неявкою відповідача та співвідповідача в судове засідання призначене на 16 год. 00 хв. 02 травня 2018 року, розгляд справи було відкладено на 14 год. 00 хв. 31.05.2018 року.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та відстеження з сайту «Укрпошта» (а.с. 44, 48) відповідач Головне управління національної поліції в Івано-Франківській області та співвідповідач начальник СРПП Галицького ВП капітана поліції Матіїва П.Д. отримали вищевказану ухвалу суду відповідно 10.04.2018 року та 12.04.2018 року , однак, станом на 31.05.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надали, а тому у відповідності до ч. 6 ст. 162 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що 22.02.2018 року він їхав в напрямку «Івано-Франківськ-Рогатин» та поза межами населеного пункту с. Крилос, біля кафе його зупинили працівники поліції, які їхали йому на зустріч. Він припаркувався справа та на вимогу поліцейських пред'явив водійське посвідчення і свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Після цього працівники поліції повідомили йому про те, що він нібито порушив правила дорожнього руху, однак після усного попереджання віддали йому документи та він поїхав далі. Разом з ним у автомобілі їхали свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Через деякий час йому поштою надійшла оскаржувана постанова. Також зазначив, що ні біля кафе, ні в с. Крилос, як вказано в оскаржуваній постанові, правопорушення він не вчиняв, пояснення на місці зупинки у нього працівники поліції не відбирали, штраф він не сплачував.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що ОСОБА_1 правил дорожнього руху не порушував. Зокрема, ОСОБА_1 поліція зупинила біля кафе «Кошик», яке знаходиться за межами с. Крилос. Вважає, що працівники поліції порушили закон, притягнувши його довірителя до адміністративної відповідальності, оскільки оскаржувана постанова складена без належних доказів його вини. До цього ж, від поліції, на підставі адвокатського запиту, на його адресу надійшла відповідь, з якої вбачається, що відсутній відеозапис з нагрудних камер поліцейських та відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля з приводу вказаного порушення. Тобто, жодних доказів, на підставі яких співвідповідачем прийнято оскаржуване рішення, немає, а тому постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22.02.2018 серії НК № 197858, слід скасувати, та стягнути з Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу в сумі 8200,0 грн.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області та співвідповідач начальник СРПП Галицького ВП капітана поліції Матіїва П.Д. в судове засідання повторно не з'явились, відзиву на позовну заяву суду не надали, причин неявки суду не повідомили, хоча були неодноразово належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердили те, що 22.02.2018 року вони перебували у автомобілі разом з ОСОБА_1 та, проїхавши с. Крилос, в районі кафе «Кошик» їх транспортний засіб було зупинено працівниками поліції. ОСОБА_8 на їх вимогу надав необхідні документи, з якими вони пішли до свого службового автомобіля.Через 1-2 хв. працівники поліції повернули ОСОБА_1 документи та після короткої розмови останній сів у автомобіль і вони поїхали далі. Про складання оскаржуваної постанови вони нічого не чули.

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, копія постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 197858 від 22.02.2018 року ОСОБА_1 у день її складення не вручалась, оскільки у ній вказано, що ОСОБА_1 відмовився від підпису та отримання копії постанови (а.с. 23, 65). Останній отримав її копію, у нечитабельному вигляді, поштовим зв'язком, направлену йому 28.02.2018 року простою кореспонденцією (а.с. 8 зворот, 23).

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 120 КАС України останнім днем строку, який закінчується вказівкою на певний день, вважається цей день. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

12.03.2018 року позивач направив на адресу суду адміністративниий позов, оскільки останній день оскарження припадав на вихідний день. З врахуванням вищенаведеного, суд не вбачає пропуску позивачем процесуального строку звернення до адміністративного суду. 04.04.2018 року, на виконання ухвали суду від 28.03.2018 року, позивачем було надано належним чином читабельну постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 197858 від 22.02.2018 року, яка була витребувана з Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області за адвокатським запитом від 10.03.2018 року (а.с. 30, 64, 65).

Заслухавши думку позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав:

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зазначені критерії, хоч і адресовані суду, але одночасно вони є і вимогами для суб'єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.

Судом встановлено, що 22.02.2018 року начальником СРПП Галицького ВП капітаном поліції Матіївим П.Д. відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 197858 від 22.02.2018 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП з накладенням стягнення в розмірі 425 грн. штрафу, з тих підстав, що позивач 22.02.2018 року о 16 год. 18 хв. в с.Крилос Галицького району, керуючи автомобілем марки «Volkswagen Golf», д.н.з. НОМЕР_3, порушив правила обгону, а саме здійснив обгін транспортного засобу на пішохідному переході, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки 1.1 (а.с. 26, 65).

Так, згідно ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз'їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 14.6 (в) ПДР обгін заборонено ближче ніж за 50 м перед пішохідним переходом у населеному пункті і 100 м - поза населеним пунктом.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце, час вчинення і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП, протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в тому числі ч. 5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такі ж вимоги містяться у Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом Міністерства Внутрішніх справ № 1376 від 06 листопада 2015 року, що зареєстрована у Міністерстві юстиції України 01 грудня 2015 року №1496/27941.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 року, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову у справі про адміністративне правопорушення.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22 грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Проте, як вбачається з оскаржуваної постанови, у ній не вказано чітко місце вчинення адміністративного правопорушення з зазначенням ділянки дороги та/або вулиці, не зазначено який пункт правил дорожнього руху порушено, а також не вказано технічний засіб, яким здійснено фотозйомку або відеозапис, що є грубим порушенням ч. 3 ст. 283 КУпАП.

До цього ж, як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови у ній зазначено також порушення позивачем вимог розмітки проїзної частини доріг, а саме перетинання розмітки 1.1.

Так, відповідно до п. 1.1 розділу 34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху вузька суцільна лінія поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі ділянок проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць для стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється. Якщо лінією 1.1 позначено місце стоянки, майданчик для паркування або край проїзної частини, суміжний з узбіччям, цю лінію перетинати дозволяється. Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об'їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об'їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

Проте, начальником СРПП Галицького ВП капітаном поліції Матіївим П.Д. при складанні постанови не було досліджено факт, за яких саме обставин відбулось перетинання лінії дорожньої розмітки 1.1.

Крім цього, відповідальність за вказане порушення ПДР передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Однак, начальником СРПП Галицького ВП капітаном поліції Матіївим П.Д. не прийнято рішення в цій частині, а також не застосовано положення ст. 36 КУпАП, яка передбачає, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо. Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Даючи правову оцінку обставинам справи та наявним у ній доказам, суд вважає, що вище зазначена постанова не відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Проте інспектором поліції при складанні постанови не були належним чином зібрані та досліджені докази, жодних посилань на докази, передбачені ст. 251 КУпАП, у винесеній постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, немає.

У відповідності до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як встановлено частинами 1, 3 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 3 ст. 77 КАС України передбачено, що докази до суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Ухвалою Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 05.04.2018 року відповідачу Головному управлінню національної поліції в Івано-Франківській області та співвідповідачу начальнику СРПП Галицького ВП капітану поліції Матіїву П.Д. було запропоновано надати суду відзив на позовну заяву, всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Також вказаною ухвалою суду було витребувано у Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області матеріали справи щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, на підставі яких прийнято оскаржувану постанову. Однак станом на 31.05.2018 року жодних документів від відповідача, співвідповідача та Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області на виконання вищевказаної ухвали на адресу суду не надходило. До цього ж, листом Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 02.05.2018 року (а.с. 56), було повторно зобов'язано відповідача, співвідповідача та Галицьке ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області надіслати на адресу суду вищезазначені матеріали. Проте, останні, отримавши зазначеного листа 10.05.2018 року, станом на 31.05.2018 року жодних матеріалів не надіслали, та згідно відповіді Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області № 2799108/48/01-2018 від 22.05.2018 року надати підтверджуючі факти про вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення немає можливості, оскільки винесена відносно нього постанова направлена на виконання до органу виконавчої служби (а.с. 60). Також відповідно до відповіді Галицького ВП Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області № 1554/108/48/01-2018 від 16.03.2018 року, наданої на адвокатський запит, встановлено, що в матеріалах адміністративної справи, на підставі яких відносно ОСОБА_1 винесено постанову, відсутній відеозапис з нагрудних камер поліцейських та відеозапис з відеореєстратора службового автомобіля (а.с. 64).

Як зазначено в частинах другій та п'ятій статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідач та співвідповідач в судове засідання повторно не з'явились, відзиву та заперечень на позов не подали, письмових та електронних доказів, висновків експертів і заяв свідків, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, суду не представили, будь-які докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які б встановлювали наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та вину ОСОБА_1 у його вчиненні, в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, встановлені по справі обставини та досліджені судом докази у їх сукупності свідчать про необґрунтованість притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а отже, начальник СРПП Галицького ВП капітан поліції Матіїв П.Д., як суб'єкт владних повноважень, прийняв необгрунтоване рішення без урахування та встановлення усіх обставин, що мають значення для вирішення питання про наявність правових підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому суд вважає що оскаржувана постанова є протиправною.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

За встановлених в судовому засіданні обстани, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 197858 від 22.02.2018 року, винесену начальником СРПП Галицького ВП капітаном поліції Матіївим П.Д., про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. 00 коп. слід скасувати.

Згідно ч. 4 чт. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Положеннями ст. 132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду;

3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 134 КАС України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат субєкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2 07 березня 2018 року укладений договір про надання правової допомоги (а.с. 27), що також підтверджується ордером серії ІФ № 004080 на надання правової допомоги від 10.03.2018 року (а.с. 4). Відповідно до п. 3.1 умов договору за надання правової допомоги клієнт вносить адвокату винагороду (гонорар). Розмір гонорару погоджується клієнтом підписанням акту приймання-передачі наданих робіт (послуг).

Згідно акту приймання-передачі наданих робіт (послуг) від 03.04.2018 року за договором про надання правової допомоги, укладеного 07.03.2018 року між ОСОБА_1 та адвокатом ОСОБА_2, вартість послуг адвоката становить 8200,0 грн., до складу яких входять: надання правової інформації, консультацій та роз'яснень з приводу притягнення до адміністративної відповідальності - 500 грн.; складання та відправлення адвокатського запиту від 10.03.2018 року № 340 до Галицького відділення поліції - 600,0 грн.; складання позовної заяви до Тлумацького районного суду з приводу притягнення до адміністративної відповідальності - 2500,0 грн.; надання консультації з приводу притягнення до адміністративної відповідальності - 100,0 грн.; складання клопотання про витребування доказів - 800,0 грн.; складання клопотання про залучення співвідповідача - 800,0 грн.; складання клопотання (заяви) про виклик свідків - 800,0 грн.; представництво інтересів ОСОБА_1 в Тлумацькому районному суді з приводу оскарження притягнення до адміністративної відповідальності, незалежно від кількості та тривалості судових засідань та їх відкладень, надання консультацій та роз'яснень до початку судових засідань та після проведеного судового засідання - 2100,0 грн. (а.с. 29). На підтвердження оплати послуг адвоката надана квитанція № 02 0451557 від 03.04.2018 року на суму 8200,0 грн. (а.с. 28).

При цьому суд не має права змінювати розмір гонорару і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, з аналізу статті 134 КАС України, випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в частині 5 цієї статті. Тобто суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

Суд бере до уваги, що позивач документально підтвердив, що він сплатив 8200,0 грн. на виконання договору про надання правової допомоги. Тобто цей гонорар був фактичним.

Дослідивши описи виконаних робіт про обсяг наданих послуг та використання робочого часу згідно з договором, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, час, витрачений на виконання відповідних робіт, значення справи для сторони, суд приходить висновку, що справа потребувала значних затрат часу та вимагала значного обсягу юридичної роботи. При цьому суд враховує також, що судовий розгляд справи відбувався неодноразово.

За таких обставин суд вважає, що витрати позивача на професійну правничу допомогу мають бути компенсовані в повному обсязі.

При цьому, відповідно до ч. 7 ст. 134 КАС України обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Однак, відповідач та співвідповідач жодних заперечень з приводу відшкодування судових витрат суду не надали та не спростували їх належними доказами, а також не заявляли клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Отже, відповідно до ч.1 ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області 8200 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі наведеного, ч. 2 ст. 122, 245, 247, 251, 252, 258, 280, 283, 286, 289, 292, 293 КУпАП, керуючись ст.ст. 2, 5-13, 72, 73, 77, 132, 134, 139, 162, 229, 241-247, 255, 257, 262, 286 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 197858 від 22.02.2018 року, винесену начальником СРПП Галицького ВП капітаном поліції Матіївим П.Д. (вул. Шевченка, 9, м. Галич Івано-Франківської області) про притягнення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2, до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн. 00 коп.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області, яке розташоване за адресою вул. Академіка Сахарова, 15, м. Івано-Франківськ (), на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 - 8200 (вісім тисяч двісті) гривень 00 коп. понесених судових витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного адміністративного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Головуючий Н.І.Лущак