Справа № 465/4717/17
Суддя: Козюренко Р. С.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

22.05.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді - Козюренко Р.С.

секретаря судових засідань - Федика В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора ВПОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Тищука Дмитра Петровича, про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №650471 від 30.07.2017.

Як на підставу позову посилається на те, що 30.07.2017 керував автомобіль рухаючись автодорогою М-06 Київ-Чоп (516 км + 800 м) з Львова по напрямку до Києва. Із дотриманням вимог ПДР здійснив обгін вантажівки, яка рухалась попереду. Однак, був зупинений інспектором поліції Тищуком Д.П., який звинуватив позивача у порушенні ПДР в частині перетинання дорожньої розмітки 1.1. (вузької суцільної лінії) та у відсутності при собі полісу ОСЦВВТЗ. Оскільки автомобіль відповідача рухався на зустріч і перебував на значному віддаленні, тому він не міг бачити виду розмітки, яка на початок маневру насправді знаходилась позаду автомобіля позивача. Оскаржуваною постановою притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП, яка не передбачає відповідальності за інкриміновані позивачу правопорушення. При розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач порушив вимоги КУпАП та права позивача, передбачені ст.268 КУпАП, обставини за ст.280 КУпАП не встановлювалися, у наданні пояснень особи правопорушника та свідка ОСОБА_4, який перебував у автомобілі на час події, відповідач відмовив, в участі захисника при розгляді справи - відмовив, на клопотання позивача не реагував. Вважає, що винесена постанова є незаконною і такою, що підлягає скасуванню внаслідок відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, між тим заявив клопотання із підтриманням позовних вимог, просить розгляд справи проводити без його участі, позов задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив.

Згідно ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 4 ст. 229 КАС України, судом не здійснюється.

Дослідивши наявні докази у їх сукупності, ознайомившись з письмовими поясненнями та запереченнями, наданими сторонами у справі, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія АР №650471 від 30 липня 2017 року винесеної інспектором ВПОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Тищуком Д.П. позивача ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП (а.с.5).

З тексту оспорюваної постанови вбачається, що ОСОБА_2 30 липня 2017 року о 8 год. 05 хв. керуючи транспортним засобом «Фольксваген Пассат», держаний номерний знак НОМЕР_1, рухаючись автодорогою М-06 Київ-Чоп виїхав на смугу зустрічного руху перетнувши дорожню розмітку 1.1., згідно з ПДР, та не мав при собі полісу ОСЦВВТЗ, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За правилами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідками, технічними засобами, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

В оскаржуваній постанові інспектор не врахував приписів частин 1-3 ст. 7 КУпАП про необхідність розгляду і вирішення справ не інакше як на підставі наступних засад: ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Положеннями ст. 251 КУпАП саме на посадову особу (заявленого суб'єкта оскарження) покладається обов'язок вживати передбачені законом заходи, необхідні для з'ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи; запропонувати особам, які беруть участь у справі, подати докази або з власної ініціативи витребувати докази, яких не вистачає.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи. Дотримуючись вимог ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, але останній доказів та обґрунтованості правомірності складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_2 правил дорожнього руху України не надав.

Матеріали справи не містять заперечень відповідача та обґрунтувань правомірності дій і рішень останнього.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем по справі не відібрано пояснення у особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не встановлено свідків правопорушення, не відібрано у них пояснення. До постанови про адміністративне правопорушення не додано належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП.

Відтак, належних доказів, які достовірно підтверджують обставини порушення ОСОБА_2 правил дорожнього руху України та підтверджують вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, відповідачем не надано.

За принципом презумпції невинуватості: всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. За таких умов вчинення позивачем правопорушення, залишається недоведеним.

Відповідач відповідно до ст.79 КАС України не надав доказів в обґрунтування складання оскаржуваної постанови та вчинення позивачем порушення ПДР України.

Крім того, диспозиція частини другої статті 122 КУпАП не передбачає відповідальності за відсутність полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що передбачено ч.1 ст.126 КУпАП, а порушення вимог розмітки проїзної частини доріг, зокрема, перетин горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія) передбачено ч.1 ст.122 КУпАП.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дії інспектора поліції під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача не відповідають вимогам ст.ст.245, 280 КУпАП. Оскаржувана постанова відповідачем прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому відповідно до вимог ст.247, п.3 ст.293 КУпАП вказана постанова підлягає скасуванню.

Згідно з ч.3 п.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Керуючись статтями 7, 9, 73-77, 79, 205, 241-246, 250, 255, 286 КАС України, статтями 122, 245, 247, 280, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -

ухвалив:

Адміністративний позов ОСОБА_2- задовольнити частково.

скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР №650471 від 30.07.2017 і закрити справу про адміністративне правопорушення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду через Франківський районний суд м. Львова з дотриманням порядку ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2, місце проживання: АДРЕСА_1.

Відповідач: інспектор ВПОДДЗ батальйону №3 Управління патрульної поліції у м.Львові Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Тищук Дмитро Петрович, адреса: м.Львів, вул.Перфецького, 19.

Повне рішення складено 25.05.2018.

Суддя Р.С. Козюренко