Справа № 753/18677/17
Суддя: Собків Я.М.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді: Собківа Я.М.,

суддів: Петрика І.Й., Сорочка Є.О.

за участю секретаря с/з: Бордунової К.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до Дарницького районного суду м.Києва із адміністративним позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Позивач ОСОБА_3 не погоджуючись з прийнятим рішенням суду звернувся з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам процесуального права, у зв'язку з чим просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті спору.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, які з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили рішення суду, а тому застосував до спірних правовідносин положення пункту 2 частини першої статті 109 КАС України.

Колегія суддів знаходить помилковим такий висновок суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України (в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За приписами пункту 2 частини першої статті 109 КАС України (в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваного судового рішення) суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили: постанова суду; ухвала суду про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі; ухвала про закриття провадження в адміністративній справі; ухвала про залишення позовної заяви без розгляду у зв'язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду (крім випадків, коли така ухвала винесена до відкриття провадження в адміністративній справі).

Отже, перешкодою для звернення до суду є наявність у тотожному спорі, зокрема постанови суду, що набрала законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Дарницького районного суду м.Києва від 15 листопада 2016 року у справі № 753/13432/16-а задоволено позов ОСОБА_3 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання неправомірними дій та зобов'язання призначити пенсію як особі, яка брала участь у бойових діях. Зазначеним судовим рішенням визнано протиправними дії Лівобережного об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови ОСОБА_3 у призначенні пенсії, як учаснику бойових дій та зобов'язано Лівобережне об'єднане Управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_3 пенсію, як військовослужбовцю-чоловіку, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років починаючи з 28.01.2016.

Однак, у даній справі позивач звертається з вимогами, в яких просить суд:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у зарахуванні позивачу стажу за час проходження військової служби в особливий період з 21 квітня 2015 року по 06 липня 2016 року, у тому числі проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати строк перебування ОСОБА_3 на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період - у період з 21.04.2015р. по 09.06.2015р.; з 31.08.2015р. по 18.09.2015р.; з 19.01.2016р. по 27.01.2016р.; з 28.02.2016р. по 18.06.2016р. до спеціального стажу;

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві зарахувати строк проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції в період з 10.06.2015р. по 30.08.2015р.; з 19.09.2015р. по 18.01.2016р.; з 28.01.2016р. по 27.02.2016р.; з 19.06.2016р. по 06.07.2016р. до пільгового стажу у потрійному розмірі.

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з урахуванням спеціального стажу та пільгового стажу у потрійному розмірі, за час проходження військової служби в особливий період з 21 квітня 2015 року по 06 липня 2016 року, у тому числі проходження служби, протягом якого позивач брав участь в антитерористичній операції в період з 10.06.2015р. по 30.08.2015р.; з 19.09.2015р. по 18.01.2016р.; з 28.01.2016р. по 27.02.2016р.; з 19.06.2016р. по 06.07.2016р.

- зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити позивачу пенсію, як військовослужбовцю-чоловіку, який брав участь у бойових діях та досяг 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, починаючи з 15.12.2015 р. та здійснити перерахунок пенсії.

У зв'язку з цим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав судового рішення, що набрало законної сили та необґрунтовано відмовив у відкритті провадження у справі з підстав пункту 2 частини першої статті 109 КАС України (в редакції, що була чинною на час прийняття оскаржуваного судового рішення), оскільки позовні вимоги у цій справі не є тотожними з позовними вимогами, які були предметом розгляду у справі № 753/13432/16-а. При цьому, відмінними є не лише склад позовних вимог, а й період, за який позивач просить провести перерахунок та виплату пенсії.

Так, у справі «Bellet v. France» Європейський суд з прав людини зазначив, що «стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та у рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, прийняття судом рішення про відмову у відкритті провадження у справі відбулося без обґрунтованих підстав та з недотриманням вимог адміністративного процесуального законодавства, а відтак висновок суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі суперечать матеріалам справи та нормам процесуального права.

Відповідно до статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З підстав вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права є такими, що призвели до неправильного вирішення питання, та є підставою для скасування ухвали місцевого суду та направлення справи для продовження розгляду.

Керуючись статтями 34, 243, 320, 321, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м.Києва від 23 жовтня 2017 року - скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Собків Я.М.

Суддя Петрик І.Й.

Суддя Сорочко Є.О.