Справа № 808/919/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 травня 2018 року (15 год. 00 хв.)Справа № 808/919/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Конишевої О.В.

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.

за участю представників сторін:

від позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

від відповідача ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 БКВ» (69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 11)

до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166)

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення

ВСТАНОВИВ:

19.03.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 БКВ» (далі позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 31.01.2018 частково, а саме у розмірі 1 520 248,53 грн. та податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 31.01.2018 частково, а саме у розмірі 574 171,87 грн.

Ухвалою суду від 26.03.2018 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 24.04.2018.

У підготовчому засіданні 24.04.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 14.05.2018.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, зокрема зазначив, що ним були надані всі необхідні документи та пояснення, що підтверджують правомірність формування податкового кредиту у зв'язку із взаємовідносинами з ТОВ «АУРІС ТРЕЙД», ТОВ «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ», ТОВ «АПЕКС ЛК». Вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення порушує права та охоронювані законом інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 БКВ» у сфері публічно-правових відносин, позов просить задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що по ланцюгу постачання та реалізації товарів реальність господарських операцій є неможливим. Не є можливим встановити джерело походження товару, не підтверджуються взаємовідносини з контрагентами та третіми особами відповідними первинним документами, тому в задоволені позову просить відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що в період з 21.12.2017 з по 02.01.2018 Головним управлінням ДФС у Запорізькій області було проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «ОСОБА_4 БКВ» з питань достовірності нарахування відємного значення з податку на додану вартість за жовтень 2017 року, якою встановлено порушення:

1. п.п.14.1.36, п.п.14.1.181, п.п.14.1.231 п.14.1 ст.14, п.198.1, п. 198.2, п.198.3 ст.198, п.200.1. п. п. б), п.п. в) п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями), в результаті чого:

- завищено від'ємне значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за жовтень 2017 на суму ПДВ 1 228 179 грн.;

- завищено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.21) на суму 672 218 грн.;

2. п.п. б), п.п. в) п. 200.4 ст. 200 розділу V Податкового кодексу України від 02.12.2010р. №2755-Vl (із змінами та доповненнями), а саме , завищено від'ємне значення з податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку (р. 20.2.1) за жовтень 2017 року на суму ПДВ 136 050 грн., в результаті чого:

- у TOB «ОСОБА_4 БКВ» відсутнє право на врахування суми від'ємного значення 136 050 грн. при наданні бюджетного відшкодування податку на додану вартість та отримання даної суми бюджетного відшкодування за жовтень 2017 року;

- TOB «ОСОБА_4 БКВ» занижено від'ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (переноситься до рядка 16.1 декларації наступного звітного (податкового) періоду) (р.21) на суму 136 050 грн.

За результатами перевірки складено ОСОБА_1 № 12/08-01-12-02/40921939 від 10.01.2018, на підставі якого Відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення (далі ППР) від 31.01.2018:

- «форми «В1» № НОМЕР_1, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 1 228 179 (один мільйон двісті двадцять вісім тисяч сто сімдесят девять) гривень та визначені штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 307 044,75 гривень (триста сім тисяч сорок чотири гривні 75 коп.);

- «форми «В4» № НОМЕР_2, яким зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 672 218 (шістсот сімдесят дві тисячі двісті вісімнадцять) гривень.

Не погоджуючись із висновками акту перевірки та прийнятим податковим повідомленням-рішенням № від 31.01.2018 в частині, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 1 216 199,09 грн. та визначені штрафні (фінансові) санкції (штраф) у розмірі 304 049,53 грн. та податковим повідомленням-рішенням № НОМЕР_2 від 31.01.2018 в частині, яким позивачу зменшено розмір відємного значення суми податку на додану вартість у розмірі 574 171,87 грн. позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

З матеріалів справи судом встановлено, що у перевіряємому періоді позивач мав фінансово - господарські операції з ТОВ «АУРІС ТРЕЙД», ТОВ «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ», ТОВ «АПЕКС ЛК».

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «АУРІС ТРЕЙД», суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем з TOB «АУРІС ТРЕЙД» були укладені договори поставки, згідно з якими TOB ОСОБА_5» (Продавець) зобовязується передати у власність Покупця (TOB «ОСОБА_4 БКВ»), а покупець зобовязується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість і ціна якої визначені у пунктах 1.2-1.5 Договору. Продукцією є пшениця мяка не насіннєва врожаю 2017 року, кукурудза врожаю 2017 року. Продавець забезпечує поставку товару: власними силами або найнятим ним перевізником до зернового складу (на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) TOB «МСП «НІКА-ТЕРА» м. Миколаїв вул. Айвазовського, 23Б; на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) м. Миколаїв вул. Айвазовського, 13/8. Поставка Товару оформлюється видатковою накладною. На кожну партію Товару Продавець повинен забезпечити наявність товаротранспортних документів.

Відповідач в ОСОБА_1 перевірки зазначає, що в наданих товарно-транспортних накладних зазначено пункт навантаження м. Миколаїв, вул. Кагатна, 1/10. Даний пункт завантаження товару не відповідає податковій адресі та адресам складських приміщень ТОВ «АУРІС ТРЕЙД». Крім того, в наданих товарно-транспортних накладних відсутні відомості про навантажувальні операції (відомості про навантаження маса брутто, час прибуття та вибуття, простою, підписи відповідальних осіб), відомості про довіреність вантажоодержувача, всього відпущено на загальну суму, відомості про супровідні документ вантаж.

Із вищевказаного відповідач робить висновок, що товарно-транспортні накладні із такими недоліками не є документами на перевезення товарів та доказом транспортування вантажу саме від ТОВ «АУРІС ТРЕЙД».

Однак, суд не погоджується з такими твердженнями відповідача, оскільки разом із вказаними недоліками, у наданих ТТН є усі дані, які дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, перевізника, транспортний засіб, водія, пункти навантаження та розвантаження, дату складання документу, підписи відповідальних осіб, відомості про вантаж (найменування, одиниця виміру, маса нетто, тари, брутто), відмітки про отримання вантажу портовим оператором ТОВ «МСП Ніка-Тера» та його лабораторією із визначенням показників якості на зворотному боці ТТН.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», неістотні недоліки у документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки, не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

Крім того, слід зазначити, що податковим законодавством не визначено товарно-транспортну накладну, як обовязковий безумовний доказ реальності здійснення господарської операції чи документу, що дає чи позбавляє права платника податку на податковий кредит. Це зазначається, зокрема, Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 04.04.2017 року у справі К/800/35747/16, а також Міністерством доходів і зборів України у листі від 19.09.2013 N 11569/6/99-99-22-01-03-15/1128. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобовязань субєкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені власне результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності.

Щодо невідповідності місця завантаження товару податковій адресі та адресі складських приміщень вантажовідправника, суд зазначає, що субєкти господарської діяльності не позбавлені права використовувати при здійсненні господарських операцій матеріальні ресурси, залучені на підставі господарсько-правових договорів (оренда, позичка, зберігання) чи завантажувати товар зі складу контрагента, у якого постачальник платника податку придбав такий товар на умовах постачання EXW (Інкотермс 2010). З матеріалів справи судом встановлено, що вказані обставини відповідачем не досліджувалися.

Крім того, позивачем до матеріалів справи надано договір оренди №22/09-17 від 22 вересня 2017 року складських приміщень у м.Миколаїв, вул. Кагатна 1/10, яка вказана у ТТН як пункт навантаження (які містяться в матеріалах справи). Інформаційною довідкою із Реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 березня 2018 року підтверджується, що вказане нерухоме майно належало орендодавцю ОСОБА_6 на праві власності з 24.01.2008 по 26.02.2018, тобто у період здійснення спірних господарських операцій.

Щодо зазначення відповідачем про те, що згідно компютерних автоматизованих інформаційних систем та ОСОБА_1: ІС «Податковий блок», Архіву електронної звітності, Єдиного реєстру податкових накладних, Веб-сайту та інших баз даних Державної фіскальної служби встановлено, що ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» в адресу ТОВ «ОСОБА_4 БКВ» було реалізовано товар, який має джерело невідомого походження так як відсутнє його придбання в ланцюгах постачання або виробництва, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Використанні відповідачем інформаційні бази даних податкового органу не мають статусу офіційних і можуть містити помилки, які впливають на правовий статус платника податку. Тому вони не можуть розглядатись, як належні докази у справі, крім того чинним законодавством не передбачена належність таких баз до засобів доказування.

Дана правова позиція підтверджена судовою практикою (Постанови ВАСУ від 20.09.2012 № К9991/574/12; № К 9991/5991/11 та № 9991/24891/11). Програмне забезпечення (інформаційні бази ДПІ) до первинних або інших документів, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку платника податків не відноситься. Крім того, такі дані не є належним доказом відсутності фактів здійснення господарських операцій безпосередньо платника податків - позивача, та доказом несплати ним податку, якщо спірний період податковим органом перевірено з урахуванням всіх первинних документів та документів податкової звітності.

Позивачем до матеріалів справи надано окрім первинних документів (договори купівлі-продажу, видаткові накладні, товарно-транспортні накладні, податкові накладні) на підтвердження здійснення постачання товару по ланцюгам ТОВ «МРІЯ-К» - ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» - ТОВ «ОСОБА_4 БКВ» та ПП «УКРАЇНСЬКЕ ПОЛЕ» - ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» - ТОВ «ОСОБА_4 БКВ». Також було надано договори суборенди земельних ділянок, довідки про наявність земельних ділянок, звіти про збирання врожаю сільськогосподарських культур № 37-сг, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів ягід та винограду № 29-сг, звіти про посівні площі сільськогосподарських культур № 4-сг.

Окрім цього, згідно довідки №11 від 12.12.2017 ТОВ «МРІЯ-К» підтверджує продаж на ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» у період з жовтня по листопад 2017 року 170,783 тони кукурудзи та 630,20 тони пшениці, які вирощені на 417,46 га орендованої землі на території Нечаянської сільської ради, Миколаївського району, Миколаївської області. Згідно довідки №17 від 12.12.2017 ПП «УКРАЇНСЬКЕ ПОЛЕ» підтверджує продаж на ТОВ «АУРІС ТРЕЙД» у період з жовтня по листопад 2020 тон кукурудзи та 1100 тон пшениці, які були вирощені на орендованій землі на території Роздоленської сільської ради, Каланчацького району, Херсонської області. За таких підстав ТОВ «МРІЯ-К» та ПП «УКРАЇНСЬКЕ ПОЛЕ» є в розумінні п. 14.1.235 Податкового кодексу України, сільськогосподарськими товаровиробниками та займаються виробництвом сільськогосподарської продукції на власних чи орендованих потужностях, та здійснюють операції з її постачання.

Щодо посилання відповідача на відсутність реєстрації права суборенди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ТОВ «МРІЯ-К» та ПП «УКРАЇНСЬКЕ ПОЛЕ» суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Враховуючи пріоритетність застосування норм Податкового кодексу України перед нормами інших галузей права у регулюванні податкових правовідносин, варто визнати, що недотримання норм земельного законодавства щодо реєстрації права оренди земельних ділянок не може бути перешкодою для кваліфікації сільськогосподарських угідь як таких, що знаходяться у користуванні товаровиробника.

Крім того, суд зазначає, що у податкових органів відсутні підстави для застосування будь-яких негативних наслідків до платників фіксованого сільськогосподарського податку та осіб, що застосовують спеціальний режим оподаткування податком на додану вартість сільськогосподарської діяльності, у разі недотримання останніми норм земельного законодавства щодо реєстрації договорів оренди земельних ділянок, якщо при цьому дотримано вимог законодавства податкового.

Таким чином, предметом дослідження відповідача мало бути не наявність придбання такого товару у ланцюгах постачання, а саме наявність у ТОВ «МРІЯ-К» та ПП «УКРАЇНСЬКЕ ПОЛЕ» виробничих можливостей для виробництва реалізованого обєму сільськогосподарської продукції. Підтвердженням наявності таких потужностей є вищезазначені документи.

За таких обставин у податкових інформаційних базах по ТОВ «МРІЯ-К» та ПП «УКРАЇНСЬКЕ ПОЛЕ» в жодному випадку не буде відображено придбання реалізованого товару в адресу ТОВ «АУРІС ТРЕЙ», так як даний товар було вирощено, а отже твердження того, що він є товаром з невідомого джерела в звязку із відсутністю його по ланцюгу поставки є не обґрунтованим.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи надано: договори поставки, видаткові накладні, податкові накладні, товарно транспортні накладні, договори суборенди земельних ділянок, довідки про наявність земельних ділянок, звіти про збирання врожаю сільськогосподарських культур № 37-сг, звіти про площі та валові збори сільськогосподарських культур, плодів ягід та винограду № 29-сг, звіти про посівні площі сільськогосподарських культур № 4-сг.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ», суд зазначає наступне.

Позивачем з TOB «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ» були укладені договори поставки, згідно з якими TOB «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ» (Продавець) зобов'язується передати у власність Покупця (TOB «ОСОБА_4 БКВ»), а покупець зобовязується прийняти і оплатити сільськогосподарську продукцію, номенклатура, кількість і ціна якої визначені у пунктах 1.2-1.5 Договору. Продукцією є пшениця мяка не насіннєва врожаю 2017 року, кукурудза врожаю 2017 року. Продавець забезпечує поставку товару: власними силами або найнятим ним перевізником до зернового складу (на базисі поставки : СРТ (Інкотермс 2010) TOB «МСП «НІКА-ТЕРА» м. Миколаїв вул. Айвазовського, 23Б; на базисі поставки: СРТ (Інкотермс 2010) м. Миколаїв вул. Айвазовського, 13/8. Поставка Товару оформлюється видатковою накладною. На кожну партію Товару Продавець повинен забезпечити наявність товаротранспортних документів.

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи надано: договори поставки, видаткові накладні, податкові накладні, товарно транспортні накладні.

Щодо того, що в наданих товарно- транспортних накладних зазначено пункт навантаження Херсонська область, Новотроїцький район, с.Воскресіння/ Миколаївська область, с. Семенівка, а даний пункт завантаження товару не відповідає податковій адресі та адресам складських приміщень ТОВ «АГРО ФІРМА «ХАРВЕСТ», та що в наданих товарно- транспортних накладних відсутні відомості про навантажувальні операції (відомості про навантаження маса брутто, час прибуття та вибуття, простою, підписи відповідальних осіб), відомості про довіреність вантажоодержувача, всього відпущено на загальну суму, відомості про супровідні документ вантаж, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вже зазначалось судом, відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», неістотні недоліки у документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки, не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, що брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, тощо.

У наданих ТТН є усі дані, які дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, перевізника, транспортний засіб, водія, пункти навантаження та розвантаження, дату складання документу, підписи відповідальних осіб, відомості про вантаж (найменування, одиниця виміру, маса нетто, тари, брутто), відмітки про отримання вантажу портовим оператором ТОВ «МСП Ніка-Тера» та його лабораторією із визначенням показників якості на зворотному боці ТТН.

Щодо взаємовідносин позивача з ТОВ «АПЕКС ЛК», судом встановлено наступне.

Відповідно до матеріалів справи, основним видом господарської діяльності позивача є оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

При здійснені Позивачем операцій з придбання сільськогосподарської продукції, використовуються послуги автоперевізників (експедиторів). В перевіряємий період Позивачем для перевезення придбаного у сільськогосподарського товаровиробника товару були придбані транспортно-експедиційні послуги у ТОВ «АПЕКС ЛК» згідно умов Договору 03-04/17-09 від 03.04.2017.

Відповідач зазазначає про те, що в наданих товарно -транспортних накладних відсутні відомості про навантажувальні операції суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Разом із вказаними недоліками, у наданих ТТН є усі дані, які дозволяють ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, містять відомості про вантажовідправника, вантажоодержувача, замовника, перевізника, транспортний засіб, водія, пункти навантаження та розвантаження, дату складання документу, підписи відповідальних осіб, відомості про вантаж (найменування, одиниця виміру, маса нетто, тари, брутто), відмітки про отримання вантажу портовим оператором ТОВ «МСП Ніка-Тера» та його лабораторією із визначенням показників якості на зворотному боці ТТН.

Як вже зазначалось судом, податковим законодавством не визначено товарно-транспортну накладну, як обовязковий безумовний доказ реальності здійснення господарської операції чи документу, що дає чи позбавляє права платника податку на податковий кредит. В свою чергу, реальність господарської операції визначається фактом руху активів та зміною стану зобовязань субєкта господарювання, а також наявністю інших юридичних фактів, що зумовлені власне результатами досягнення ділової мети у процесі здійснення законної підприємницької діяльності.

Суд також не погоджується з твердженням відповідача про те, що відсутність потужностей чи підтвердження по ланцюгу постачання товарів/послуг у постачальників платника податку безумовно свідчить про те, що платник податку отримав такі товари/послуги не від постачальників за первинними документами, а із невідомого джерела з огляду на наступне.

Постачальники платника податку можуть вести свій бухгалтерський та податковий облік із порушеннями та не відображають свої потужності (трудові ресурси, відносини оренди майна, в т.ч. автотранспортних засобів). При цьому платник податків не може нести відповідальність своїм правом на податковий кредит за можливу недобросовісну поведінку його контрагента, що неодноразово зазначалося адміністративними судами України, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Яка саме із вищевказаних обставин мала місце насправді, можливо встановити лише шляхом зустрічної перевірки таких постачальників. Однак посилання у ОСОБА_1 на такі перевірки відсутні.

Крім того, статтею 61 Конституції України встановлений індивідуальний характер відповідальності юридичної особи. Тому, в контексті вищевказаного, необхідно зазначити, що в податковому законодавстві діє принцип індивідуальної відповідальності кожного платника податків за порушення правил ведення податкового обліку. Зазначена відповідальність стосується кожного окремого платника податку і не може автоматично поширюватися на третіх осіб, у тому числі на його контрагентів. Така ж позиція висловлена і в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.01.2007 року у справі «Інтерсплав проти України», згідно якої, у разі наявності у державних органів інформації про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкта, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку.

Щодо твердження про відсутність у контрагентів-постачальників ТОВ «АПЕКС ЛК» трудових ресурсів, то вони не можуть спростовувати фактичне виконання спірних операцій. Адже контролюючим органом в ОСОБА_1 не наведено, які саме ресурси необхідні для надання спірних послуг, а також не доведено зв'язку цього факту з неможливістю виконати послуги із залученням інших осіб та орендованого майна. Суд зазначає, що такі сторонні трудові ресурси часто залучаються за цивільними договорами, крім того використання у виробничій діяльності транспортних засобів та інших фондів на підставі договорів оренди, позички чи використання власного транспорту чинним законодавством не заборонено. До того ж непоодинокими є факти залучення працівників та придбання певних послуг в посередників взагалі без документального оформлення. Крім того жодним нормативним актом не встановлено обовязок Позивача перевіряти наявність трудового чи будь-якого іншого ресурсу у контрагента. Така сама позиція викладена у постанові Верховного суду України від 06.02.2018 року по справі К/9901/2030/17.

Також, жодним нормативним актом невизначено, що платник податку (покупець товару, послуг) на час здійснення господарської операцій з придбання послуг зобов'язаний та має повноважень здійснювати контроль за дотриманням усіма постачальниками послуг у ланцюгу постачання, вимог законодавства щодо здійснення господарської діяльності, дотримання вимог податкового законодавства тощо, і в подальшому зазнавати певних негативних наслідків у вигляді позбавлення права на податковий кредит за можливу неправомірну діяльність будь-якого з контрагентів-постачальників.

На підтвердження здійснення даних господарських операцій до перевірки були надані наступні документи:договір про надання транспортних послуг, акти надання послуг, реєстрі, додаткові угоди до договору про надання транспортних послуг, товарно транспортні накладні, банківські виписки.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з п. 198.3 ст. ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше: ніж через 365 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних; для платників податку, що застосовують касовий метод, - ніж через 60 календарних днів з дати списання коштів з банківського рахунка платника податку.

Відповідно до п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 200.4 ст. 200 ПК України при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у т.ч. розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобовязаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов'язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов'язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової декларації та даних Єдиного реєстру податкових накладних є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг.

Таким чином, податковий кредит для цілей визначення обєкта оподаткування податком на додану вартість має бути підтверджений належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, які є підставою для формування податкового обліку платника податків. Податкова накладна є документом, який підтверджує факт сплати покупцем ПДВ у ціні товару.

Доведеність податкового правопорушення полягає у комплексному дослідженні усіх складових господарських операцій, без чого неможливо довести або спростувати реальність вчинення господарських операцій.

Твердження відповідача, що відповідно до даних АІС Податковий блок, у контрагентів по ланцюгу постачання відсутні необхідні для ведення господарської діяльності кількість працівників, технічних, транспортних, інших виробничих ресурсів не свідчить про безтоварність угод поставки з позивачем. В межах перевірки позивача відповідачем не досліджено можливість залучення постачальниками позивача матеріально-технічних, майнових, трудових та виробничих ресурсів шляхом укладення цивільно-правових угод або іншій не забороненій законом формі у період поставок ТМЦ.

Крім того, умови виникнення права на податковий кредит, а саме: реальне здійснення операцій з придбання послуг з метою їх використання оподаткованих операціях та оформлення операцій відповідними документами первинного бухгалтерського обліку, були підтверджені належним та допустимими доказами під час розгляду справи по суті.

Суд зазначає, що всі податкові накладні за здійсненими господарськими операціями по вище зазначеним ланцюгам пройшли моніторинг та були зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням зясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 БКВ» (69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 11, ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ) задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № НОМЕР_1 від 31.01.2018 частково, а саме у розмірі 1 520 248,53 грн. з яких основна сума 1 216 199, 09 грн., штрафна санкція 304 049,53 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення податкове повідомлення рішення № НОМЕР_2 від 31.01.2018 частково, а саме у розмірі 574 171,87 грн.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_4 БКВ» (69005, м. Запоріжжя, вул. Якова Новицького, 11, ) понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 31 416,31 грн. (тридцять одна тисяча чотириста шістнадцять гривень 31 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 166, ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом пятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі та підписано 24.05.2018.

Суддя О.В. Конишева