Справа № 22-а-26189/11
Суддя: Кісь П. В.
Дата ухвалення: 2011-11-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Категорія: інші Суддя доповідач Кісь П.В.
15 листопада 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого - Кіся П.В.,
суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянувши у письмовому провадженні в місті Харкові апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області на рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 23 липня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області про зобовязання вчинити певні дії, -
У липні 2010 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.
Справу було розглянуто відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України.
Рішенням Барвінківського районного суду Харківської області від 23 липня 2010 року позов задоволено частково. Зобовязано відповідача провести позивачу перерахунок пенсії з підвищенням її на 30% мінімальної пенсії за віком як дитині війни із розміру, встановленого ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» та провести відповідні виплати, починаючи з 22 травня 2008 року до внесення змін до діючого чинного законодавства, з урахуванням раніше здійснених виплат.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на неврегульованість на законодавчому рівні механізму та умов виплати допомоги особам, які мають статус дитина війни, прийняття оскаржуваної постанови з порушенням норм бюджетного законодавства України та ст.28 Закону України „Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, що призвело до неправильного вирішення справи.

Позивач рішення суду не оскаржив.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши наведені в скарзі доводи та перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку цивільного провадження з дотриманням діючих на час ухвалення рішення норм процесуального права.

Судом першої інстанції обґрунтовано встановлено, що позивач відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" є дитиною війни та за приписами ст.6 цього закону має право на отримання підвищення до пенсії в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права надавши перевагу ст.6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни" над постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. за № 530 Про деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян, як нормативно-правовому акту, що має вищу юридичну силу. Також суд правильно визначено розмір мінімальної пенсії за віком, виходячи із приписів ч.1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», оскільки іншими законами такий розмір не врегульовано.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 народилася в 1937 році і в розумінні ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» набув статусу «Дитина війни» і відповідно до ст. 6 цього ж Закону має право на державну соціальну підтримку у вигляді підвищення до пенсії в розмірі 30% від мінімальної пенсії за віком.

Що стосується права позивача на отримання підвищення до пенсії в 2008 році, то згідно до п. 41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України» текст ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» викладено в такій редакції: «Дітям війни (крім тих, на яких поширюються дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту») до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, виплачується підвищення у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни. Ветеранам війни, які мають право на отримання підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до цього Закону та Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» дане підвищення провадиться за їх вибором згідно з одним із законів».

Рішенням Конституційного Суду України №10-рп/2008 від 22 травня 2008 року визнані такими, що не відповідають Конституції України, зокрема положення п.41 розділу II Закону України «Про Державний бюджет на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актів України».

Зазначене рішення Конституційного суду є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскарженим, і таким, що має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у звязку із правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей зазначених законів, що визнані неконституційними.

Відповідно до ч. 2 ст.152 Конституції України закони, інші правові акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.

Таким чином, з 22 травня по 31 грудня 2008 року спірні відносини регулюються відповідно до ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», якою передбачено підвищення пенсії на ЗО відсотків мінімальної пенсійним віком .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо зобовязання відповідача здійснюючи позивачеві щомісячне підвищення пенсії з 22 травня 2008 року по 31 грудня 2008 року.

Також суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про необхідність зобовязання відповідача в подальшому нараховувати та виплачувати позивачу підвищення до пенсії у розмірі, встановленому ст. 6 Закону України « Про соціальний захист дітей війни» до того часу поки дані норми закону будуть чинними.

Законом не встановлюється ані строковість, ані обмеженість у часі цих видів виплат. З самого визначення поняття пенсії, яке міститься в статті 1 Закону «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», випливає що ці виплати здійснюються на постійній основі, один раз на місяць протягом невизначеного періоду часу. Такий вид виплат не є строковим, а тому не може бути призначений на якийсь строк. У даному випадку визначається лише да якої дати особа має право на отримання пенсії /чи її перерахунок/. Кінцевий термін, або строк, на який призначається пенсія не може встановлюватись, оскільки це суперечить самому визначенню та суті пенсії.

Крім того, судом першої інстанції при вирішенні справи правильно не взято до уваги заперечення відповіді про неврегульованість механізму реалізації положень ст. 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Відсутність бюджетного фінансування передбачених Законом України «Про соціальний захист дітей війни доплат до пенсії не може бути причиною невиконання покладених на управління Пенсійного фонду України зобовязань, оскільки реалізація позивачем права на підвищення пенсії, яке базується на Законі України, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

Тому доводи апеляційної скарги в цій частині на висновки суду не впливають.

Справу розглянуто за правилами ЦПК України згідно Закону України № 1691-VI від 18.02.2010 р. « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, повязаних із соціальними виплатами який набув чинності 10.03.2010 р.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 160, 167, 195, 197, п. 1 ст. 198, 200, 203, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Барвінківському районі Харківської області відхилити.

Рішення Барвінківського районного суду Харківської області від 23 липня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з дня її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: