Справа № 804/5150/17
Суддя: Царікова Олена Василівна
Дата ухвалення: 2017-10-31 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ПОСТАНОВА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 жовтня 2017 р. Справа № 804/5150/17
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
Головуючого суддіЦарікової О.В.,
секретаря судового засідання Безрученко К.В.,
представника позивача: представника позивача: представника відповідача: Соколова Д.І., Циганка Р.О., Войтенко К.В.,
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 відкрито провадження в адміністративний справі № 804/5150/17 та призначено її до розгляду в судовому засіданні на 05.09.2017 о 10:30. Останнє судове засідання відбулося 31.10.2017.
В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд задовольнити позов повністю.
Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просив суд відмовити в задоволенні адміністративного позову.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Основний вид діяльності позивача за КВЕД - інша допоміжна діяльність у сфері транспорту (код 52.29).
Судом встановлено, що на підставі наказу від 09.03.2017 №1316 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка «Хайтранк Інвест» з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд - Векс» за період з 01.10.2016 по 31.10.2016, результати якої оформлені актом від 27.03.2017 №2988/04-36-14-12/39481875.
У вказаному акті перевіряючі дійшли висновку про нереальність господарських операцій позивача з ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд - Векс», за результатами проведення яких ТОВ «Хайтранк Інвест» задекларувало отримання експедиторських послуг у періоді, що перевірявся.
Так, під час перевірки за аналізом Єдиного реєстру податкових накладних посадовими особами податкового органу встановлено, що у ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд - Векс» відсутні як автотранспортні засоби для здійснення перевезень вантажу, так і трудові ресурси (водії) для цього.
З акта перевірки видно, що у ТОВ «Естер - Маркет» у період взаємовідносин з позивачем у штаті рахувалося 5 осіб. За період з 05.04.2016 по 31.07.2016 не декларувалося придбання послуг, реалізованих на адресу ТОВ «Хайтранк Інвест».
Відповідно до податкового розрахунку за формою 1-ДФ, наданого ТОВ «Естер - Маркет» за 3 квартал 2016 року, вказаним підприємством не були здійснені виплати на користь фізичних осіб, що виключає можливість залучення до вказаних взаємовідносин третіх осіб.
Також, як вказано в акті перевірки штатна чисельність працівників у ТОВ «Трейд -Векс» в 4 кварталі 2016 року складала 5 осіб.
За даними ЄРПН не декларувалося придбання у інших підприємств транспортно - експедиційних послуг, згідно податкового розрахунку за формою 1- ДФ, виплати ТОВ Трейд - Векс» на користь фізичних осіб у 4 кварталі 2016 року не провадилися, що виключає можливість залучення до вказаних взаємовідносин третіх осіб.
Дослідивши надані сторонами докази та обставини справи, суд погоджується з позицією податкового органу щодо нереальності господарських операцій між ТОВ «Хайтранк Інвест» із ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд - Векс» у періоді, що перевірявся, у зв'язку з таким.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між ТОВ «Хайтранк Інвест» (Експедитор -1) із ТОВ «Естер - Маркет» (Експедитор-2) укладений договір транспортно - експедиторського обслуговування від 01.06.2016 №389.
За умовами вказаних договорів (п.3.1.1.) сторонами погоджено, що за плату та за рахунок Експедитора -1 необхідно організувати перевезення його вантажу на умовах, узгоджених сторонами, а також надавати інші послуги Експедитору -1 за погодженням сторін.
Отримання ТОВ «Хайтранк Інвест» послуг від ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд- Векс» оформлене актами здачі - прийняття робіт (надання послуг), які містяться в матеріалах справи (а.с. 111- а.с. 226, т. 3).
Також в матеріалах справи містяться податкові накладні, складені ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд- Векс» в адресу ТОВ «Хайтранк Інвест».
Однак, судом первинні документи, складені між позивачем та ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд- Векс» не приймаються як належні докази підтвердження реальності настання наслідків фінансово-господарської діяльності, з огляду на наведене нижче.
Так, згідно з п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України (далі - ПК України), право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.
При цьому п.198.2 ст.198 цього Кодексу передбачено, що датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.
У відповідності до п.198.3 ст.198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі - Закон № 996-XIV) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.
Відповідно до ст. 9 Закону № 996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.
Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків
Водночас, за відсутності факту придбання товарів чи послуг, або в разі, якщо придбані товари чи послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку відповідні суми не можуть включатися до складу витрат для цілей оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.
У відповідності до Інформаційного листа Вищого адміністративного суду України № 1936/11/13-11 від 01.11.2011 року «Щодо підтвердження даних податкового обліку» документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо.
При цьому, сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов'язаннях платника податків у зв'язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.
Як зазначено в Інформаційному листі Вищого адміністративного суду України від 02.06.2011 №742/11/13 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Судам необхідно перевірити фізичні, технічні та технологічні можливості певної особи до вчинення тих чи інших дій, що становлять зміст господарської операції, як-от: наявність кваліфікованого персоналу, основних фондів, у тому числі транспортних засобів для перевезення або виробництва, приміщень для зберігання товарів тощо, якщо такі умови необхідні для здійснення певної операції; можливість здійснення операцій з відповідною кількістю певного товару у відповідні строки з урахуванням терміну його придатності, доступності на ринку тощо; наявність відповідних ліцензій та інших дозвільних документів, що необхідні для ведення певного виду господарської діяльності.
Слід ураховувати, що наявність укладеного між учасниками господарської операції цивільно-правового договору або відсутність визнання такого договору недійсним або нікчемним сама собою не свідчить про реальність вчинення відповідної операції.
Про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини: результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).
Судом встановлено, що ТОВ «Хайтранк Інвест» (як перевізник/виконавець/ експедитор) з рядом підприємств укладені договори:
договір перевезення вантажу від 01.07.2016 №ВП-2016/060 з ТОВ «ДДС+»;
договір перевезення вантажу від 13.10.2015 №61 з ТОВ «Бітек»;
договір транспортного експедирування (перевезення) від 27.01.2018 №03/15 з ТОВ «Біотрейд»;
договір транспортно - експедиційного обслуговування від 19.08.2015 №639 з ПАТ «Дім марочних коньяків «Таврія»;
договір транспортно - експедиційного обслуговування на території України від 20.05.2016 №ВП-2016/038 з ТОВ «Колос»;
договір транспортно - експедиційного обслуговування по території України від 28.04.2016 №ВП-2016/035 з ТОВ «А-СТ»;
договір про організацію перевезень вантажів від 11.04.2016 №ВП-2016/031, укладений з ДП «Капарол Україна»;
договір від 26.01.2015 №ТР0515-01 на транспортно-експедиційне обслуговування з ТОВ «ДрінкДистиб'юшн Систем»;
договір про надання послуг з організації вантажних автоперевезень в межах України і транспортно - експедиційне обслуговування від 21.01.2016 №ВП-2016/01;
договір транспортно - експедиційних послуг від 12.11.2015 №ПР-2015/524 з ТОВ «Атлантіс»;
договір про перевезення вантажів та транспортно-експедиційне обслуговування від 01.01.2015 №2122/15 з ТОВ «Торговий Дім «Інкерман»;
договір транспортно-експедиційного обслуговування від 05.07.2016 №ВП -2016/045 з ТОВ «Плодород ІеНПК».
В матеріалах справи містяться заявки замовників до вказаних договорів (а.с. 166 - 250, т.1).
У відповідності до ст. 9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов'язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов'язаних з перевезенням вантажу. Договір транспортного експедирування укладається у письмовій формі. Істотними умовами договору транспортного експедирування є: відомості про сторони договору:
для юридичних осіб - резидентів України: найменування, місцезнаходження та ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України;
для юридичних осіб - нерезидентів України: найменування, місцезнаходження та державу, де зареєстровано особу;
для фізичних осіб - громадян України: прізвище, ім'я, по батькові, місце проживання із зазначенням адреси та індивідуальний ідентифікаційний номер у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов'язкових платежів;
для фізичних осіб - іноземців, осіб без громадянства: прізвище, ім'я, по батькові (за наявності), адресу місця проживання за межами України;
вид послуги експедитора; вид та найменування вантажу; права, обов'язки сторін; відповідальність сторін, у тому числі в разі завдання шкоди внаслідок дії непереборної сили; розмір плати експедитору; порядок розрахунків; пункти відправлення та призначення вантажу; порядок погодження змін маршруту, виду транспорту, вказівок клієнта; строк (термін) виконання договору; а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Зовнішньоекономічні договори (контракти) транспортного експедирування повинні відповідати вимогам законодавства про зовнішньоекономічну діяльність.
Для систематичного надання послуг експедитора можуть укладатися довгострокові (генеральні) договори транспортного експедирування.
У разі залучення експедитором до виконання його зобов'язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта.
За договором транспортного експедирування експедитор може організувати перевезення за одним товарно-транспортним документом вантажів кількох різних клієнтів, які прямують з одного пункту відправлення та/чи в один пункт призначення, за умови, що експедитор виступає від імені усіх цих клієнтів як вантажовідправник та/чи вантажоодержувач.
Платою експедитору вважаються кошти, сплачені клієнтом експедитору за належне виконання договору транспортного експедирування.
У плату експедитору не включаються витрати експедитора на оплату послуг (робіт) інших осіб, залучених до виконання договору транспортного експедирування, на оплату зборів (обов'язкових платежів), що сплачуються при виконанні договору транспортного експедирування.
Підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб'єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (CIM); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Згідно з пунктом 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 20.02.1998 за № 128/2568) (далі - Правила № 363), перевізник - особа, яка надає послуги з перевезення вантажу автомобільним транспортом загального користування; товарно-транспортна накладна - це єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу.
Основними документами на перевезення вантажів є товарно-транспортні накладні та дорожні листи вантажного автомобіля (пункт 11.1 цих Правил).
Як встановлено пунктом 11.7 цих Правил, перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику. За змістом цієї норми товарно-транспортні накладні повинні у всякому разі бути в наявності як у покупця так і у продавця, безвідносно до умов договору поставки про зобов'язану сторону щодо доставки товару.
Отже, в даному випадку саме наявність належним чином оформленої товарно - транспортної накладної є обов'язковою умовою для висновку про наявність фактичного руху активів в процесі здійснення господарської взаємодії з надання експедиторських послуг, оскільки витрати з послуг по перевезенню вантажів мають бути підтверджені відповідною транспортною документацією.
Дослідивши зазначені накладні судом встановлено, що в частині з них в графі «автомобільний перевізник» зазначене ТОВ «Хайтранк Інвест» та в частині вказані наступні перевізники: ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП ОСОБА_29, ПП ОСОБА_30, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_31, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_1, ТОВ ОСОБА_10, ПП «Фаст», ПП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ПП ОСОБА_13, ПП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_15, ПП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ПП ОСОБА_32, ПП Л.В.С., ПКФ «Модус Драйв», ФОП ОСОБА_18, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_19, ПП ОСОБА_5, ПП «ОСОБА_33», ТОВ «Україна Рибсервіс», ФОП ОСОБА_34, СПУП ТзОВ «АЛВІТРАНС» ЛТД, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_20, ПП ОСОБА_21, ПП ОСОБА_22, ПП ОСОБА_37, ПП ОСОБА_23, ОСОБА_24, ПП ОСОБА_35, ПП ОСОБА_38, ПП ОСОБА_25, ФОП ОСОБА_26, ФОП ОСОБА_36, ФОП ОСОБА_27, ПП ОСОБА_23, ПП ОСОБА_28
Податковим органом під час перевірки встановлено, що у ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд - Векс» відсутні транспортні засоби для здійснення перевезень, що також підтверджується наявними в матеріалах справи фінансовими звітами суб'єктів малого підприємництва ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд- Векс» за 2017 рік (а.с. 144 - а.с. 145, т.5).
Згідно розрахунків 1-ДФ ТОВ «Естер - Маркет» за 3 квартал 2016 року та ТОВ «Трейд- Векс» за 4 квартал 2016 року, наданих вказаними підприємствами до податкового органу, ними не здійснювалися виплати на користь: ФОП ОСОБА_6, ОСОБА_7, ПП ОСОБА_29, ПП ОСОБА_30, ПП ОСОБА_8, ПП ОСОБА_31, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_1, ТОВ ОСОБА_10, ПП ОСОБА_11, ФОП ОСОБА_12, ПП ОСОБА_25, ПП ОСОБА_14, ФОП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_15, ПП ОСОБА_16, ФОП ОСОБА_17, ПП ОСОБА_32, ФОП ОСОБА_18, ПП ОСОБА_4, ПП ОСОБА_3, ПП ОСОБА_19, ПП ОСОБА_5, ФОП ОСОБА_34, ФОП ОСОБА_13, ФОП ОСОБА_20, ПП ОСОБА_21, ПП ОСОБА_22, ПП ОСОБА_37, ПП ОСОБА_23, ОСОБА_24, ПП ОСОБА_35, ПП ОСОБА_38, ПП ОСОБА_25, ФОП ОСОБА_26, ФОП ОСОБА_36, ФОП ОСОБА_27, ПП ОСОБА_23, ПП ОСОБА_28 - осіб, які зазначені в графі «перевізник» в досліджених судом товарно-транспортних накладних, наданих позивачем на підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд- Векс».
Відсутнє також декларування взаємовідносин ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд - Векс» із ПП «Фаст», ПП Л.В.С., ПКФ «Модус Драйв», ПП «ОСОБА_33», ТОВ «Україна Рибсервіс», СПУП ТзОВ «АЛВІТРАНС» ЛТД.
Разом із тим, в досліджених товарно-транспортних накладних не зазначені дані щодо ваги вантажу.
Таким чином суд погоджується із доводами відповідача про те, що товарно - транспортні накладні заповнені з порушенням вимог, встановлених п.11 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні.
За відсутності будь-яких доказів залучення ТОВ «Естер - Маркет» та ТОВ «Трейд- Векс» третіх осіб - перевізників, які фактично здійснювали перевезення вантажів, тобто відсутності будь-яких доказів зв'язку вчинення цими товариствами будь-яких дій задля організації перевезень вантажів для позивача, окрім як наявності податкових накладних та актів здачі - прийняття робіт, у суду відсутні правові підстави для висновку про реальний характер надання експедиторських послуг вказаними підприємствами, отже і про правомірність формування податкового кредиту на підставі виписаних ними податкових накладних.
Слід зазначити, що обов'язок підтвердити правомірність та обґрунтованість сформованого податкового кредиту належними документами первинного обліку покладається на платника-покупця товарів (робіт/послуг), позаяк саме він є суб'єктом, який зменшує суму податкового зобов'язання з податку на додану вартість, що підлягає перерахуванню до бюджету, на суму податкового кредиту, визначеного постачальником.
Відмова в отриманні податкової вигоди за наявності у документах платника недостовірних та суперечливих відомостей є його податковим ризиком.
Суд відмічає, що з метою підтвердження обґрунтованості заявленої податкової вигоди встановленню підлягає їх об'єктивний предметний зв'язок з фактами та результатами реальної підприємницької або іншої діяльності, що слугує підставою для висновку про достовірність представлених первинних документів, у тому числі щодо відомостей про учасників та умови господарських операцій.
Слід також зазначити, що за умови доведеності податковим органом, що платник при укладенні правочинів та виконанні господарських операцій діяв без належної обачливості та, виходячи з обставин такого укладення та виконання, знав або повинен був знати про порушення, допущені контрагентами, податкова вигода за такими операціями має бути визнана необґрунтованою.
Відтак, хоча з огляду на принцип індивідуальної відповідальності платника у сфері податкових правовідносин платник не є відповідальним за протиправні дії третіх осіб, що перебувають поза межами його впливу та контролю, однак несприятливі наслідки недостатньої обережності у підприємницькій діяльності мають покладатися на особу, якою були укладені відповідні правочини, та не можуть бути перенесені на бюджет шляхом зменшення податкових зобов'язань та здійснення необґрунтованих виплат з бюджету.
Аналогічна позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 16.04.2014 по справі №К/800/3230/13 (номер судового рішення в ЄДРСР № 38692797).
В процесі розгляду справи судом не встановлено рух активів під час господарської взаємодії між ТОВ «Хайтранк Інвест» та ТОВ «Естер - Маркет», ТОВ «Трейд- Векс», на підставі чого суд робить висновок про те, що первинні документи, які містяться в матеріалах справи, надані позивачем на підтвердження здійснення правочинів за договорами з означеними контрагентами є формально складеними, а господарські операції між позивачем та вказаними підприємствами не є реальними, оскільки судом не встановленого самого факту їх здійснення.
Як зазначено в ч. 2 ст. 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Суд вважає, що відповідачем надано достатні докази того, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято в межах повноважень податкового органу та у спосіб, що передбачений Конституцією та Законами України, обґрунтовано та правомірно. У той же час, позивач не довів обставин в обґрунтування заявлених позовних вимог, у зв'язку з чим, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення.
Таким чином, позовні вимоги є необгрнутованими та такими, що не підлягають задоволенню судом.
Згідно статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони з Державного бюджету України (або відповідного місцевого бюджету, якщо іншою стороною був орган місцевого самоврядування, його посадова або службова особа).
Керуючись ст. ст. 11, 14, 70, 71, 72, 86, 94, 159-163, 167, 186, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
Постанова суду може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним направленням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на постанову суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня її проголошення. У разі складення постанови у повному обсязі, а також прийняття постанови у письмовому провадженні апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

У разі якщо справа розглядалась судом за місцезнаходженням суб'єкта владних повноважень і він не був присутній у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, але його було повідомлено про можливість отримання копії постанови суду безпосередньо у суді, то десятиденний строк на апеляційне оскарження постанови суду обчислюється з наступного дня після закінчення п'ятиденного строку з моменту отримання суб'єктом владних повноважень повідомлення про можливість отримання копії постанови суду.

Постанова суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2017 року.

Суддя О.В. Царікова