Справа № 820/6577/17
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6577/17
Харківський апеляційний адміністративний суд
у складі колегії:
головуючого судді: Жигилія С.П.

суддів: Сіренко О.І. , Перцової Т.С.

за участю: секретаря судового засідання - Ващук Ю.О.

представника позивача - Сойміна В.І.

представника відповідача - Пономаренка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2018р. (суддя Бабаєв А.І.; м. Харків; повний текст рішення складено 22.02.2018) по справі № 820/6577/17

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України, третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства оборони України (далі по тексту відповідач, МОУ), третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд, з підстав наявності бездіяльності:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності ІІ групи вперше безстроково з 24 листопада 2015 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що зазначено в пункті №38 протоколу № 121 від 24 листопада 2017 року що стосується ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Міністерство оборони України (ідентифікаційний ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби, інвалідності II групи вперше безстроково з 24 листопада 2015 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності;

- зобов`язати Міністерство оборони України (ідентифікаційний ) подати у місячний строк, після набрання законної сили рішенням суду, звіт про виконання судового рішення, який передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, в частині відмови у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби інвалідності ІІ групи вперше безстроково з 24 листопада 2015 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, що зазначено в пункті №38 протоколу № 121 від 24 листопада 2017 року що стосується ОСОБА_1 .

3обов`язано Міністерство оборони України (ідентифікаційний ) призначити та виплатити ОСОБА_1 (реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням йому як особі звільненої з військової служби, інвалідності II групи вперше безстроково з 24 листопада 2015 року, внаслідок поранення, контузії, захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, відповідно до ст. 16 Закону України Про соціальній та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей та порядку, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції відповідачем Міністерством оборони України, подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до прийняття незаконного судового рішення по суті, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2018 року скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог повністю.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975. Зазначає, що оскільки позивачу було встановлено інвалідність саме в 2012 році, то при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на це день, а саме: Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції станом на 01.01.2010 та постановою уряду від 28.05.2009 р. № 499 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб". Також апелянт вказує, що позивач не надав жодного документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема, про те, що воно не пов`язане із вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. З наданих позивачем копій документів не вбачається, що поранення, контузія отримані саме під час участі в бойових діях в ДР Афганістан (країні де велись бойові дії). Крім того відповідач посилається на те, що зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу є втручанням в дискреційні повноваження Міноборони та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу та з 19.03.1988 року по 15.02.1989 року брав участь в бойових діях у Республіці Афганістан.

Згідно витягу з наказу заступника міністра оборони України - начальника тилу Збройних силах України №032 від 23.04.1994 року майора ОСОБА_1 звільнено у запас.

30.06.1994 року позивача виключено зі списків особового складу частини всіх видів забезпечення і направлено на облік до Чугуївського ОРВК Харківської області згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_2 №151 від 30.06.1994 року.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії 10 ААБ №187295 від 06.02.2013 року позивачу було встановлено II групу інвалідності на термін з 25.12.2012 року до 25.12.2014 року пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії серія 10 ААВ №631409 від 29.12.2014 року позивачу було встановлено II групу інвалідності на термін з 23.12.2014 року до 23.12.2015року пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до виписки з акту огляду МСЕК серії серія 12 ААА №106489 від 09.12.2015 року позивачу було встановлено II групу інвалідності безстроково з 24.11.2015 року пов`язану з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Факт того, що позивач є інвалідом війни ІІ групи також підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим у грудні 2015 року.

Згідно висновку з акту судово-медичного дослідження (обстеження) №4061-ая/12 від 07.08.2012 року у ОСОБА_1 має місце давній рубець на голові, який є наслідком загоєння вогнепального осколкового поранення. ОСОБА_1 поранення могло бути отримано у період бойових дій на території Демократичної Республіки Афганістан.

У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1903 від 28.09.2012 року вказано, осколкове вогнепальне поранення голови, міно-вибухова травма (МВТ), контузія головного мозку 1988 року майору запасу ОСОБА_1 , поранення, МВТ, контузія головного мозку і захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

29.10.2015 року позивачем направлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 заяву про призначення та виплату одноразової грошової допомоги згідно із Закону № 2011-XII.

15.11.2015 року позивач отримав лист Харківського обласного військового комісаріату від 11.11.2015 р. № 1549 ВСЗ, тобто відповідь на свою заяву від 29.10.2015 року ІНФОРМАЦІЯ_4 відмовив позивачеві в напрямку в 15-денний строк з дня реєстрації розпоряднику бюджетних коштів Міноборони всіх документів і висновку з виплати позивачеві одноразової грошової допомоги, на підставі того, що ОСОБА_1 первинно встановлено ІІ групу інвалідності, з 25.12.2012 року, пов`язану з виконанням обов`язків військової служби, тобто до 01.01.2014 року, тобто до набрання чинності закону №5040-VІ, яким змінено редакцію статті 16 закону №2011-XII (на виконання якого був прийнятий порядок № 975).

14.04.2016 року позивач звернувся за захистом своїх прав до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_3 , третя особа Міністерство оборони, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.07.2017 року по справі № 820/1944/16 визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_3 , які підлягають в неподанні у 15-денний строк з дня реєстрації розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всіх документів та висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи 24.11.2015 року внаслідок поранення контузії захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей в порядку, встановленому постановою кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) подати розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України всі документи та висновок для прийняття рішення про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, як особі, яка звільнена з військової служби, який отримав інвалідність ІІ групи 24.11.2015 року внаслідок поранення контузії захворювання пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, передбаченої Законом України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей в порядку, встановленому постановою кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 18.10.2017 року постанову Чугуївського міського суду Харківської області від 07.07.2017 року по справі № 820/1944/16 залишено без змін.

На підставі вищевказаних рішень судів ІНФОРМАЦІЯ_5 було направлено відповідний висновок і документи позивача до Міністерства оборони України для прийняття рішення щодо призначення одноразової допомоги.

24.11.2017 року комісія Міністерства оборони України прийняла рішення зазначене у пункті №38 протоколу № 121 про відмову в призначенні позивачу одноразової допомоги, на підставі того, що ОСОБА_1 звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 4 квітня 2006 року № 3597-ІV Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу, яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції статті 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.

Позивач вважаючи вказану відмову противоправною, звернувся з даним позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як свідчать матеріали справи, для прийняття спірного рішення відповідачем про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги від 24.11.2017 № 121 слугувало дві підстави: 1) звільнення позивача з військової служби 30.06.1994, тобто до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 № 3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги; 2) встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи 25.12.2012, тобто до 1 січня 2014 року - до набуття чинності нової редакції Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та перевіряючи рішення відповідача на відповідність критеріям, зазначеним у ч. 3 ст. 2 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Відповідно до статті 41 цього Закону, виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі, визначені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно статті 1 вищевказаного Закону, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Розділом ІІ Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлені права військовослужбовців, зокрема, щодо грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 16 вищенаведеного Закону, одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 цього Закону одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Отже, право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ними під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ними обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, незалежно від часу настання інвалідності, а тому право на одноразову грошову допомогу у військовослужбовця виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання або одержаного каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, яке мало місце в період її проходження.

Тобто, застосування статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", пов`язується не з фактом звільнення позивача зі служби, а з часом встановлення йому інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження військової служби, незалежно від строку, що минув після звільнення з військової служби.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, інвалідність позивача настала внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

За таких обставин, відмова відповідача у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з тих підстав, що останній звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 № 3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, є неправомірною.

На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975, якою затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 цього Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 11 Порядку передбачено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Згідно п. 12 Порядку № 975 - призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Згідно п. 13 Порядку передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 07 липня 2017 року по справі № 820/1944/16, яка набрала законної сили на підставі ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 18 жовтня 2017 року, підтверджено право позивача на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України № 975.

Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Слід зазначити, що Міністерство оборони України було стороною по справі № 820/1944/16, правом касаційного оскарження вищезазначених судових рішень, у разі непогодження з висновками суду та обставинами встановленими судом щодо наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції закону станом на 24.11.2015 та Порядку № 975, не скористалось, у зв`язку з чим колегія суддів не приймає доводи відповідача стосовно того, що при вирішенні питання щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу необхідно керуватися законодавством, що діяло на день встановлення інвалідності при первинному огляді, а саме: Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції станом на 01.01.2010 та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28.05.2009 р. № 499.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення відповідача про відмову у призначенні ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги з підстав звільнення позивача з військової служби до набуття чинності Законом України від 04.04.2006 № 3597-ІV "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги та встановлення позивачу інвалідності до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", є протиправним та підлягає скасуванню.

З приводу посилання в апеляційній скарзі на те, що позивачем не було подано документ, що свідчить про обставини поранення, колегія суддів зазначає, що, по-перше, вказана обставина не слугувала підставою для прийняття спірного рішення про відмову у призначенні позивачу одноразової грошової допомоги, а по-друге, вказаній обставині було також надано правову оцінку в судовому рішенні по справі № 820/1944/16 в якому зазначено, що надане позивачем рішення Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України № 1903 від 28.09.2012 року, яким встановлено, що отримані позивачем травма, поранення, контузія, захворювання, ТАК, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, довідка МСЕК засвідчили в діях позивача відсутність протиправного діяння на момент отримання поранення (контузії) і є належними документами, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.

З приводу твердження апелянта про неможливість судового втручання у його дискреційні повноваження, суд зазначає наступне.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

Натомість, у цій справі, відповідач помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема коли рішенням судів, що набрали законної сили, встановлено що ОСОБА_1 як військовослужбовець отримав поранення та захворювання, які пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, та має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно зі статтею 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Порядку № 975. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Зважаючи на те, що судом встановлено неправомірність оскаржуваного рішення відповідача, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.02.2018 по справі № 820/6577/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.І. Сіренко Т.С. Перцова
Повний текст постанови складено 29.05.2018.