Справа № 812/1259/18
Суддя: Н.М. Басова
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
Іменем України

05 червня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/1259/18

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Басова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач), в якому позивач просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку позивачу пенсії за інвалідність за заявою від 30.03.2018;

- зобов`язати відповідача провести з 01.10.2017 перерахунок та виплату позивачу пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ст.59 Закону України Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с.3-5).

В обґрунтування позовних вимог зазначив наступне.

Позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, категорія 1, що підтверджено посвідченням серія НОМЕР_1 , виданим 01.08.1997 року. Позивач також є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Довідкою від 13.11.1992 року № 225, виданою виконкомом Щастинської міської ради народних депутатів Жовтневого району міста Ворошиловграда підтверджено, що позивач направлявся Жовтневим РВК в 30км зону на ЧАЕС з 18.08.1986 30.09 року. Довідкою від 09.06.1992 № 4/148, виданою Жовтневим районним військовим комісаріатом міста Луганська Луганської області підтверджено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 18.08.1986 по 30.09.1986, у 30 км зоні та отримав дозу опромінення 6,64 рентген. Архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 28.05.2003 за № 4079 підтверджено, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС у період з 19.08.1986 по 30.09.1986, отримав дозу опромінення 6 р.64 бер. У військовому квитку позивача НОМЕР_2 є відмітка, якою також підтверджено участь позивача з 18 серпня по 30 вересня 1986 року у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Позивач вважає, що має пільги встановлені для ветеранів війни-інваліді війни та ветеранів військової служби.

Довідкою б/с 7315 до акта огляду МСЕК Серії 10AAA №148836 позивачу безстроково встановлено 2-у групу інвалідності з 02.09.2010 позивачу по захворюванню, пов`язаному з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС.

Довідкою б/с 7315 про результати визначення ступені страти професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги серії 10 AAA №051049 позивачу встановлено 75% втрати професійної працездатності. Експертним висновком Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії № 216 від 04 березня 2008 встановлено зв`язок захворювань позивача з виконанням військової служби по ЛНА на ЧАЕС.

30.03.2018 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо встановлення розміру пенсії відповідно статті 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Листом від 10.04.2018 року №19-О-Н Старобільським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Луганської області позивачу було відмовлено в перерахунку пенсії згідно зазначеної норми, посилаючись на те, що участь ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи він приймав не під час проходження дійсної військової служби.

З такими висновками позивач не згодний, а тому звернувся до суду з даним позовом, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач подав до суду відзив на позов (а.с.27-28), в якому вказує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 отримує пенсію призначену відповідно до Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян. які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З 01 серпня 2014 року позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Новоайдарському районі Луганської області, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року 988 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» було реорганізоване в Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області.

ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про перерахунок йому пенсії в п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року від 30.03.2018, яка була отримана управлінням 04.04.2018 року. Зазначена заява про перерахунок пенсії не була подана у формі, передбаченій Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1. У зв`язку з цим заява розглядалась як звернення та за результатами її розгляду ОСОБА_1 надіслано відповідь від 10.04.2018 №19/О-Н, згідно якої йому роз`яснено про відсутність права на отримання пенсії виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановлено законом на 1 січня відповідного року.

Згідно розрахунку стажу №п/с 800, що міститься в матеріалах макету пенсійної справи №125057, сформованої з матеріалів електронної справи, позивач проходив дійсну військову (строкову) службу у період з 28.11.1980 по 22.11.1982, а участь у ліквідації наслідків ЧАЕС він приймав у період з 22.08.1986 по 25.08.1986. Отже, на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії. На підставі викладеного, відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивачу.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 05.05.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного провадження з викликом сторін на 05.06.2018 (а.с.1-2).

Позивач та його представник в судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с.23,25), просили розглянути справу за їх відсутності (а.с.5).

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.24), просив розглянути справу за відсутності представника (а.с.28).

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-79 КАС України, суд дійшов наступного.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий 30.12.2003 Жовтневим РВУМВС України в Луганській області, ідентифікаційний код , є особою 1 категорії, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, має право на пільги і компенсації, встановлені Законом України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до інформації зазначеної у посвідченні Серії НОМЕР_4 від 09.06.2008 (а.с.6,7).

Позивач також є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідчення серії НОМЕР_5 від 06.09.2010 (а.с.7).

30.03.2018 позивач звернувся до відповідача із письмовою заявою про перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017, обчисливши її з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 01 січня поточного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України "Про статус та соціальний захист осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п. 9-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", п.п. 2-3 постанови Кабінету Міністрів України "Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з врахуванням проведених виплат (а.с.15).

10.04.2018 за № 19/Т-Н Старобільське ОУПФУ Луганської області розглянуло заяву та відмовило позивачу у перерахунку та виплаті пенсії, посилаючись на те, що він приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби. Вказану відповідь надано відповідачем із посиланням на Закон України Про звернення громадян та додатково роз`яснено, що позивач має право звернутися щодо оскарження рішення за наслідками розгляду заяви до суду (а.с.16).

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбаченим законом.

Верховною Радою України 28.02.1991 був прийнятий Закон № 796-XII Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі Закон № 796-XII).

Вказаний Закон №796-XII спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.

Згідно ст. 9 Закону № 796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є:

1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків;

2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт;

4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Статтею 10 вказаного Закону №796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно примітки до вказаної статті, тут і надалі до військовослужбовців належать: особи офіцерського складу, прапорщики, мічмани, військовослужбовці надстрокової служби, військовозобов`язані, призвані на військові збори, військовослужбовці-жінки, а також сержанти (старшини), солдати (матроси), які перебувають (перебували) на дійсній строковій службі у збройних силах, керівний і оперативний склад органів Комітету державної безпеки, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, а також інших військових формувань.

Тобто, військовозобов`язані, призвані на військові збори належать до військовослужбовців в розумінні статті 10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічні положення викладені в законах України, що регулюють порядок проходження військової служби.

Так, відповідно до ч. 9 ст. 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 № 2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються, зокрема, на такі категорії: військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

За приписами ч.1 ст.16 Закону України Про Збройні Сили України від 06.12.1991 №1934-XII держава забезпечує соціальний і правовий захист військовослужбовців, резервістів, які виконують обов`язки служби у військовому резерві, та військовозобов`язаних, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, членів їх сімей, працівників Збройних Сил України, а також членів сімей військовослужбовців, резервістів та військовозобов`язаних, які загинули (померли), пропали безвісти, стали інвалідами під час виконання службових обов`язків військової служби.

Підпунктом 3 пункту 1 статті 3 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 № 2011-XII встановлено, що дія цього Закону поширюється, зокрема на військовозобов`язаних та резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, і членів їх сімей.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що громадяни із числа військовозобов`язаних, які проходять збори (навчальні, перевірочні, спеціальні), у цей період вважаються такими, що проходять військову службу та користуються гарантіями держави на рівні із іншими військовослужбовцями.

Згідно спільного наказу Міністерства праці та соціальної політики України Міністерства оборони України від 1 грудня 1997 року Про застосування ст.7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту на військовослужбовців, із числа військовозобов`язаних, призваних на військові збори, які стали інвалідами внаслідок захворювання, одержаного під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи поширюється дія статті 7 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до ст. 3 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, встановлені цим Законом для військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей, поширюються також (якщо не передбачено інше) на: г) військовозобов`язаних, призваних на навчальні, спеціальні або перевірочні збори, які стали особами з інвалідністю, внаслідок поранення, контузії або каліцтва, що їх вони дістали при виконанні службових обов`язків у період проходження цих зборів, та членів їх сімей.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації зазначеної у архівній довідці Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 28.05.2003 № 4079 ОСОБА_1 у період з 19.08.1986 по 30.09.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де отримав дозу опромінення 6,64 рентгени (а.с.14).

Крім того, відповідно до інформації зазначеної у військовому квитку НОМЕР_2 ОСОБА_1 вбачається, що останній з 18.08.1986 по 30.09.1986 приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.11).

Також, відповідно до довідки Жовтневого районного військового комісаріату від 09.06.1999 №4/148 позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС з 18.08.1986 по 30.09.1986 (а.с.13).

Отже, позивач є військовослужбовцем у розумінні ст.10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно експертному висновку Донецької регіональної міжвідомчої експертної комісії від 04.03.2008 №216 по установленню зв`язку захворювань, інвалідності та смерті з діянням іонізованого випромінювання та інших шкідливих наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач отримав захворювання пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ЛНА на ЧАЕС (а.с.8).

З довідки огляду МСЕК серія 10 ААА № 148836 від 02.09.2010 встановлено, що життєдіяльність позивача значно обмежена внаслідок ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с.9)

Питання пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи врегульоване статтею 59 зазначеного Закону № 796-XII.

Відповідно до Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій № 2148-VIII від 03.10.2017 частина третя статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи №796 -ХІІ викладена в наступній редакції: Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року".

Пунктом 9.1 Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 р. №1210, передбачено, що за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Отже, позивач, як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовослужбовець, відноситься до категорії осіб, яка має право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Щодо посилання відповідача у відзиві, що ним було надано відповідь у вигляді роз`яснювального характеру, суд зазначає наступне.

Як вже зазначалося судом раніше, позивач звернувся до відповідача із заявою від 30.03.2018 про перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017 на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на яку відповідачем надано відповідь від 10.04.2018 про відмову, посилаючись на те, що позивач приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не під час проходження дійсної строкової служби.

Оглядом вказаного документа судом встановлено, що відповідачем дійсно надано відповідь за наслідками розгляду зазначеної заяви на підставі Закону України Про звернення громадян. При цьому, відповідачем окремого рішення про відмову позивачу про перерахунок та виплату пенсії з 01.10.2017 відповідно до абзацу 3 статті 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не приймалося.

Між тим, суд не може погодитись з правомірністю дій відповідача з цього приводу з наступних підстав.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846, затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1.1 розділу І Порядку заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

В силу пункту 1.7 розділу І Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону (абзац четвертий пункту 1.7 розділу І Порядку).

Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами (абзац п`ятий пункту 1.7 розділу І Порядку).

Відповідно до пункту 4.1 розділу ІV Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймаються органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів.

Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

В силу пункту 4.2 розділу ІV Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію:

1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж;

2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів;

3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).

Пунктом 4.3 розділу ІV Порядку передбачено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Тобто, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що у разі звернення особи до пенсійного органу із заявою про призначення (перерахунок) пенсії, останній зобов`язаний розглянути подану заяву із документами та прийняти відповідне рішення щодо призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся особисто до територіального органу Пенсійного фонду з заявою, в якій просив провести йому перерахунок пенсії, а не за роз`ясненнями пенсійного законодавства. Цю заяву в нього прийняв співробітник Старобільського ОУПФУ, при цьому в силу приписів пункту 4.2 розділу ІV Порядку при прийманні документів орган, що призначає пенсію перш за все перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж.

За таких обставин, приймаючи у позивача заяву від 30.03.2018 про перерахунок пенсії, співробітник Старобільського ОУПФУ зобов`язаний був перевірити її щодо правильності оформлення. Встановивши невідповідність, роз`яснити ОСОБА_1 яким чином необхідно її правильно оформити.

Таких дій з боку відповідача зроблено не було, а заява безпідставно зареєстрована як звернення громадянина в порядку Закону України Про звернення громадян, при її розгляді відповідачем в розумінні частини п`ятої статті 45 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та пункту 4.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 № 1566/11846, рішення про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 не приймалось, а лише надано відповідь листом від 10.04.2018 за № 19/О-Н.

Оскільки позивач звернувся з заявою, в якій просив провести йому перерахунок пенсії, а не за роз`ясненнями пенсійного законодавства, а відповідачем в порушення вимог пенсійного законодавства рішення про перерахунок пенсії або відмову у перерахунку пенсії ОСОБА_1 не приймалось, суд дійшов висновку про наявність протиправної бездіяльності з боку відповідача саме з приводу не розгляду відповідно до вимог пенсійного законодавства заяви ОСОБА_1 від 30.03.2018 про перерахунок пенсії з 01.10.2017 на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

З огляду на викладене є незмістовними посилання відповідача на те, що позивач до Пенсійного фонду не звертався із заявою про перерахунок пенсії встановленого зразка, у зв`язку з чим відповідне рішення про відмову у перерахунку пенсії відповідачем не приймалося. А крім того, сама по собі заява позивача містить в собі всю необхідну інформацію для перерахунку пенсії, що передбачена і заявою встановленого зразка, а по-друге, з огляду на відповідь УПФ, неналежна форма заяви не була підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 30.05.2018 по справі №537/3480/17.

З метою захисту порушених прав позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача саме з приводу не розгляду відповідно до вимог пенсійного законодавства заяви ОСОБА_1 від 30.03.2018 про перерахунок пенсії з 01.10.2017 на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно ч.3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України на 1 січня відповідного року, з 1 жовтня 2017 року, суд зазначає що з практики Європейського суду з прав людини слідує таке: в національному праві має бути передбачено засіб правового захисту від довільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Будь-яка законна підстава для здійснення дискреційних повноважень може створити юридичну невизначеність, що є несумісною з принципом верховенства права без чіткого визначення обставин, за яких компетентні органи здійснюють такі повноваження, або, навіть, спотворити саму суть права. Отже, законом повинно з достатньою чіткістю бути визначено межі дискреції та порядок її здійснення, з урахуванням легітимної мети певного заходу, аби убезпечити особі адекватний захист від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Конкретна норма закону повинна містити досить чіткі положення про рамки і характер здійснення відповідних дискреційних повноважень, наданих органам державної влади. У разі, якщо ж закон не має достатньої чіткості, повинен спрацьовувати принцип верховенства права.

Оскільки в силу частини п`ятої статті 45 Закону №1058 передбачено обов`язок органу Пенсійного фонду щодо прийняття відповідного рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунок) пенсії, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду має виключну компетенцію у питаннях призначення (перерахунку) пенсії. Отже, зазначене питання віднесено до дискреційних повноважень територіального органу Пенсійного фонду.

З урахуванням відсутності відповідного рішення відповідача відносно ОСОБА_1 суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Старобільського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Луганської області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно ч.3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України на 1 січня відповідного року, з 1 жовтня 2017 року, є передчасними, оскільки до прийняття відповідного рішення спір про такий перерахунок (чи відмову у перерахунку) не може бути предметом судового розгляду.

Оскільки суд дійшов висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не розгляду відповідно до вимог пенсійного законодавства заяви ОСОБА_1 від 30.03.2018 про перерахунок пенсії з 01.10.2017 на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне також вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, та зобов`язати Старобільське ОУПФУ Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2018 про перерахунок пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи та згідно норм пенсійного законодавства, а не як звернення громадянина щодо роз`яснення законодавства.

Оскільки судом встановлено, що позивач є військовослужбовцем у розумінні ст.10 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на нього розповсюджуються гарантії держави на рівні із іншими військовослужбовцями, позивач, як особа, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи як військовослужбовець, відноситься до категорії осіб, яка має право на отримання пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, до ч.3 ст. 59 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому при розгляді заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії, відповідачу слід врахувати викладені у цьому рішенні висновки суду та прийняти рішення в силу частини п`ятої статті 45 Закону №1058.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору у відповідності до вимог Закону України Про судовий збір.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295, пунктом 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Старобільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо не розгляду відповідно до вимог пенсійного законодавства заяви ОСОБА_1 від 30.03.2018 про перерахунок пенсії з 01.10.2017 на підставі абзацу 3 статті 59 Закону України Про статут і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Зобов`язати Старобільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області розглянути заяву ОСОБА_1 від 30.03.2018 про перерахунок пенсії як постраждалому внаслідок Чорнобильської катастрофи та згідно норм пенсійного законодавства з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.М. Басова