Справа № 810/731/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2018 року № 810/731/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в місті Києві у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до Обухівської районної державної нотаріальної контори, третя особа: ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області, про визнання протиправними дій державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та скасування реєстраційних записів про обтяження у формі арешту нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В :

До Київського окружного адміністративного суду звернулася гр. ОСОБА_1 з позовом до Обухівської державної нотаріальної контори, в якому просить визнати протиправними дії державного реєстратора речових прав на нерухоме майно в та скасувати реєстраційні записи, внесені до єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 07.06.2012, а саме :

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 та зареєстровано за номером обтяження 12587167, об'єкт обтяження : земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області кадастровий номер : НОМЕР_1

- реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 та зареєстровано за номером обтяження 12587193, об'єкт обтяження: земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району Київської області кадастровий номер : НОМЕР_2

На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21 березня 2007 року відповідно до договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Чеботар С.І. 21.03.2007 та зареєстрованих у реєстрі за номерами 1488 та 1493, придбала у громадянина ОСОБА_3 дві земельні ділянки :

1) кадастровий номер НОМЕР_3 площею 1,0000 га.;

2) кадастровий номер НОМЕР_4 площею 0,1201 га.,

що розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області.

Після отримання 09.09.2017 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна інформаційних довідок № 96816841 та № 96817015 їй стало відомо, що 07.06.2012 Обухівською районною державною нотаріальною конторою, на підставі постанови старшого слідчого СВ УСБ України в Київській області Дорошенка М.В. від 30.05.2012, винесеної в рамках розслідування кримінальної справи № 195, порушеної за фактом шахрайства, вчиненого в особливо великих розмірах та легалізації майна, одержаного шахрайським шляхом, за попередньою змовою групою осіб за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190 та ч.2 ст.209 КК України, про визнання 128 земельних ділянок садового товариства «Українська земля», що розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, загальною площею 105,7 га, внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за типом обтяження - «Арешт» , у тому числі і на дві земельні ділянки, які їй належать.

Окрім постанови про визнання земельних ділянок речовими доказами, підставою для внесення нотаріусом записів про обтяження об'єктів нерухомого майна - земельних ділянок до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна старшим слідчим Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області старшим лейтенантом юстиції Дорошенком М.В. до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області були подані заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, в яких у графі «тип обтяження» зазначено тип обтяження - «заборона».

Ухвалою Київського окружного адміністративного суд від 15.02.2018 відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник третьої особи надав заяву, в якій проти розгляду справи у порядку письмового провадження не заперечував.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав.

На підставі ст. ст. 194, 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що позивачка є власником земельних ділянок, що розташовані на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, СТ «Українська земля» з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 що підтверджується договорами купівлі-продажу земельної ділянки від 21.02.2007 та державними актами на право власності на земельні ділянки, виданими Обухівським районним відділом земельних ресурсів 05.04.2007 серії НОМЕР_5 та серії НОМЕР_6 .

Державним реєстратором прав на нерухоме майно Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області 07.06.2012 внесено відомості до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за типом обтяження - «Арешт» на зазначені земельні ділянки (реєстраційний номер обтяження 12587167 та 12587193).

Старшим слідчим Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області старшим лейтенантом юстиції Дорошенкои М.В. подано до Обухівської районної державної нотаріальної контори заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна на підставі його постанови від 30.05.12р., винесеної в рамках розслідування кримінальної справи № 195, порушеної 04.10.11 за ознаками злочинів, передбачених ч.4 ст.190 та ч.2 ст.209 КК України.

Вказаною Постановою визнано речовими доказами у кримінальній справі № 195 та приєднано до її матеріалів 128 земельних ділянок на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області, серед яких, земельні ділянки позивача з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2

Пунктом 2 цієї постанови заборонено відчуження зазначених земельних ділянок шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Надаючи правову оцінку обставинам, що склалися, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 статті 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; обтяження - заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, яка встановлена або законом, або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або яка виникає на підставі договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме:

1) право власності на нерухоме майно;

2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном;

3) інші речові права відповідно до закону;

4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно, зокрема: відповідність даних про наявність (або відсутність) інформації та/або відповідних документів, що свідчать про накладення (зняття) заборони (арешту) або інших обтяжень, що перешкоджають державній реєстрації прав, у тому числі відсутність встановлених законом заборон на відчуження нерухомого майна.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 9 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав, відмову в такій реєстрації, її зупинення, про державну реєстрацію обтяжень, про скасування запису, погашення запису та внесення змін до записів у Державному реєстрі прав.

Частиною 1 ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться, зокрема, в такому порядку:

1) прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви;

2) встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень;

3) прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації.

Згідно ч. 8 ст. 16 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі заяви органу або посадової особи, якою встановлюється заборона на розпорядження нерухомим майном, або особи, в інтересах якої встановлюється обтяження.

Відповідно до п.п.2.1.2 п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 09.06.99р. № 31/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 червня 1999 року за № 364/3657 (який втратив чинність згідно з наказом Міністерства юстиції України від 14 грудня 2012 року N 1844/5) (далі - Положення про Єдиний реєстр заборон), підставами для внесення до Реєстру заборон відомостей про накладення (зняття) заборони та арештів на об'єкти нерухомого майна є: заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна (додатки 1 - 3).

Як слідує з матеріалів справи, записи про обтяження об'єктів нерухомого майна - земельних ділянок внесені до Єдиного реєстру заборон на підставі поданих до Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області старшим слідчим Слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Київській області старшим лейтенантом юстиції Дорошенком М.В. заяв про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, в графі яких «тип обтяження» зазначено тип обтяження - «заборона»

Зазначений у заявах тип обтяження об'єктів нерухомого майна - «заборона» відповідав визначеному способу та типу обтяження згідно постанови Управління Служби безпеки України в Київській області від 30.05.12, пунктом 2 якої заборонено відчуження земельних ділянок шляхом внесення їх до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі:

1)встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном;

2) рішень судів, що набрали законної сили;

3) постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно;

4) накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом;

5) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

6) інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом;

7) договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Згідно п.п.2.1.2 п. 2.1 Положення про Єдиний реєстр заборон, заява про реєстрацію (вилучення) обтяження об'єкта нерухомого майна, подається, зокрема, судами (крім третейських судів) і слідчими органами - у зв'язку з накладенням ними арешту на об'єкти нерухомого майна (звільненням з-під арешту).

Відповідно до ст.74 ЗУ «Про нотаріат» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нотаріус за місцем розташування жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, іншого нерухомого майна чи місцем розташування земельної ділянки або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження:

за повідомленням установи банку, підприємства чи організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири);

за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона;

при посвідченні договору довічного утримання;

при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна;

за повідомленням іпотекодержателя;

в усіх інших випадках, передбачених законом.

Отже, державна реєстрація обтяжень здійснюється у випадках, встановлених законом, зокрема, на підставі постанов органів досудового слідства, державного виконавця саме про накладення арешту на нерухоме майно, тоді як у даному випадку заявником була подана постанова слідчого про визнання земельних ділянок речовими доказами. Заявлені права стосувались заборони відчуження, що є іншим, самостійним типом обтяження, відмінним від арешту.

Відповідно до ч. 4 ст. 15 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Таким чином, подана заява, як і постанова слідчого з обраним типом обтяження «заборона» не відповідають вимогам Закону ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Положення про Єдиний реєстр заборон.

Згідно п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що за наявності підстав для відмови в державній реєстрації оформлюється рішення за зразком, встановленим Міністерством юстиції України.

Щодо клопотання представника третьої особи, в якій він просить суд долучити докази по справі та застосувати до позовної заяви наслідки пропуску строку звернення до адміністративного суду, оскільки позивачкою пропущено шестимісячний строк звернення до суду, так як про обтяження земельних ділянок їй було відомо ще у 2016 році під час розгляду справи № 372/2592/16-ц Обухівським районним судом Київської області, суд зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, позивачці про накладення арешту на її земельні ділянки було відомо ще у 2016 році, однак як встановлено судом постанови слідчого саме про накладення арешту на майно не існує, натомість на запит представника позивача від 09.10.2017 відповідачем листом від 24.10.2017 № 2198/01-16 було надано копію листа слідчого Управління СБУ в Київській області від 30.05.2012 № 52/12/1700 та постанову про визнання земельних ділянок речовими доказами від 30.05.2012, також 23.01.2018 представником позивача отримано копії заяв слідчого про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, у яких зазначено тип обтяження «Заборона», а не «Арешт», отже, про підставу обтяження позивачка дізналася щонайменше 24.10.2017.

До Київського окружного адміністративного суду позивачка з даним позовом звернулася 13.02.2018, тобто, з додержанням шестимісячного строку звернення до суду, отже, суд дійшов висновку, що позивачкою не пропущено строк звернення до суду.

Відповідно ч. 2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач не надав суду достатніх беззаперечних доказів щодо правомірності своїх рішень, а тому заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З огляду на зазначене та беручи до уваги докази, які наявні у матеріалах справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 704, 80 грн. (квитанція про сплату від 13.02.2018 № 97789).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача підлягають судові витрати у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 9, 14, 73 - 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними дії державного реєстратора речових прав на нерухоме майно в особі Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області та скасувати реєстраційні записи, внесені до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, а саме :

реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 та зареєстровано за номером обтяження 12587167, об'єкт обтяження : земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер : НОМЕР_1

реєстраційний запис про обтяження у формі арешту нерухомого майна, який було внесено 07.06.2012 та зареєстровано за номером обтяження 12587193, об'єкт обтяження : земельна ділянка на території Нещерівської сільської ради, Обухівського району, Київської області, кадастровий номер : НОМЕР_2

Стягнути з Обухівської районної державної нотаріальної контори на користь гр. ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.