Справа № 584/44/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2018-06-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Крєпкий С.І.

04 червня 2018 р. м. ХарківСправа № 584/44/18

Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Бенедик А.П.

суддів: Гуцала М.І. , Мельнікової Л.В.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області на рішення Путивльського районного суду Сумської області (головуючий-суддя І інстанції: Крєпкий С.І.) від 21.03.2018р. (повний текст рішення складено 21.03.2018 р.) по справі №584/44/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області

про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 Андрі1 Вікторович, звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції Сумської області ОСОБА_2 від 21.12.2017 № 17 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 96-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КупАП) і накладання адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн., а також закриття провадження у вказаній справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є директором Відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, інфраструктури та надзвичайних ситуацій Путивльської районної державної адміністрації. 28.07.2017 року відділом надано будівельний паспорт забудови земельної ділянки №238 на будівництво господарської споруди (сараю), прибудови до господарської споруди (до сараю) та прибудови до гаражу по вул. Польовій, 51 в м. Путивль Сумської області. За результатами позапланової перевірки, проведеної 15.11.2017 року інспектором Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_2 були виявлені порушення щодо надання вказаного будівельного паспорту. Посилаючись на те, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки від 28.07.2017 року №238 був наданий відповідно до вимог чинного законодавства, а деякі порушення, виявлені під час перевірки, взагалі не стосуються будівельного паспорту, вважав вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Рішенням Путивльського районного суду Сумської області від 21.03.2018 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову №17 від 21.12.2017 року у справі про адміністративне правопорушення, винесену головним інспектором будівельного нагляду відділу нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань архітектури та містобудування Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_2 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3ст.96-1 КУпАП у виді штрафу в сумі 8 500 грн.

Справу про адміністративне правопорушення за частиною 3 статті 96-1 КУпАП відносно позивача - закрито.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Путивльського районного суду Сумської області від 21.03.2018 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на прийняття оскаржуваного постанови з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Вказує, що задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо пропуску відповідачем встановленого ч. 1 ст. 38 КУпАП строку притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Вказує, що оскільки вказане правопорушення є триваючим, то позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності, без порушення визначених статтею 38 КУпАП строків, а саме не пізніше двох місяців з дня його виявлення.

Позивач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 07.11.2017 року головним інспектором будівельного нагляду за діяльністю уповноважених органів з питань містобудування та архітектури Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області ОСОБА_2 проведено документальну перевірку відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, інфраструктури та надзвичайних ситуацій Путивльської районної державної адміністрації, за результатами якої складено ОСОБА_3 від 07.12.2017 року за №37.

Під час перевірки встановлено, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки від 28.07.2017 року №238 на будівництво господарської споруди (сараю), прибудови до господарської споруди (до сараю), прибудови до гаражу по вул.Польова, 51 в м.Путивль Сумської області, замовник ОСОБА_4, наданий відділом містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, інфраструктури та надзвичайних ситуацій Путивльської районної державної адміністрації з порушенням п.п.2.1., 1.3, 2.3, 2,9, 2.10, 2.4 Порядку № 103.

07.12.2017 року відносно начальника відділу містобудування, архітектури та житлово-комунального господарства, інфраструктури та надзвичайних ситуацій Путивльської районної державної адміністрації ОСОБА_3, позивача у справі, складено протокол про адміністративне правопорушення №37 за ч.3 ст.96-1 КУпАП.

Постановою від 21.12.2017 ОСОБА_1В притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.96-1 КУпАП України, та накладено штраф в розмірі 8500 грн.

Як зазначено у вказаній постанові в наданому будівельному паспорті в ескізних намірах забудови не відображені відстані до меж сусідніх земельних ділянок та розташованих на них обєктів. Не враховані вимоги розділу З «Садибна забудова» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а саме для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1 м. При цьому повинно бути забезпечене влаштування необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок. Відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м. У наданому будівельному паспорті присутня вимога до забудови земельної ділянки та обовязки індивідуального забудовника, які п.2.9 «Порядку» не передбачені. На схемі забудови земельної ділянки не відображені відстані від обєктів будівництва вулиць (доріг), мінімальні відстані від обєкта будівництва до межі земельної ділянки, а також будівель і споруд, розташованих на суміжних земельних ділянках, чим порушив п.п.1.3. 2.1.,2.3, 2.4. 2,9, 2.10 Порядку № 103, абз.3 п.3.25, п.3.25а*, абз.1 п.3.26 розділу 3 «Садибна забудова» ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», п.4 ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Позивач не погодився із зазначеним рішенням, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено встановлений строк накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Орган державного архітектурно-будівельного контролю розглядає відповідно до закону справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами КУпАП.

Відповідальність за порушення законодавства під час планування і забудови територій визначено статтею 96 КУпАП.

Так, відповідно до частини третьої зазначеної статті Кодексу встановлено, що порушення строків надання замовникові містобудівних умов та обмежень, будівельного паспорта забудови земельної ділянки, вимагання у замовника документів, не передбачених законодавством, надання таких документів з порушенням установленого порядку, містобудівної документації на місцевому рівні, будівельних норм, стандартів і правил, порушення строків надання замовникові висновків (звітів) експертизи проектної та містобудівної документації, надання таких висновків (звітів) з порушенням установленого порядку, а також вимагання під час проведення експертизи документів, не передбачених законодавством тягне за собою накладення штрафу на посадових осіб від п'ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Разом з тим, частиною 1 статті 38 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Зазначена стаття визначає присічні строки притягнення особи до відповідальності, а саме: не більше двох місяців з дня вчинення правопорушення та не більше двох місяців з дня виявлення правопорушення, в разі якщо воно носить триваючий характер.

Триваючими адміністративними правопорушеннями є порушення, пов'язані з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених правовою нормою. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

З матеріалів справи вбачається, що підставою притягнення позивача до адміністративної відповідальності стало надання будівельного паспорту від 27.08.2017 року з порушенням установленого порядку.

Колегія суддів звертає увагу, що правопорушення у даній справі не є триваючим, характеризується вчиненням одноразової дії у певний час, у зв'язку з чим дане правопорушення припинилося фактом видачі будівельного паспорту, а саме 27.08.2017 року.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що правопорушення у даній справі є триваючим, колегія суддів вважає безпідставними.

Відтак, в даному випадку обчислення строку притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності за правопорушення розпочинається з моменту вчинення такого порушення.

В той же час, постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена 21.12.2017 року.

Враховуючи викладене, дату винесення відповідачем оскаржуваної постанови, колегія суддів вважає, що строки накладення адміністративного стягнення на позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 96-1 КУпАП відповідачем пропущено.

Отже, оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки на час провадження в справі закінчились строки накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до пункту 7 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

Відповідно до ст.293 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

На підставі викладеного, беручи до уваги встановлені під час судового розгляду справи обставини, колегія суддів дійшла висновку про протиправність притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.

Згідно пункту третього частини третьої вищенаведеної статті Кодексу встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням встановлених КАС України завдань адміністративного судочинства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність закриття справи про адміністративне правопорушення.

Рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом (ч.ч.1-4 ст. 242 КАС України).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області залишити без задоволення.

Рішення Путивльського районного суду Сумської області від 21.03.2018р. по справі №584/44/18 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції у Сумській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_5
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_6 ОСОБА_7
Повний текст постанови складено 04.06.2018 р.