Справа № 817/318/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

15 травня 2018 року м. РівнеСправа №817/318/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: ОСОБА_1, представник ОСОБА_2,

відповідача: представник ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
доУправління Держпраці у Рівненській області
про визнання протиправною та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1В.) звернувся до суду з позовом до Управління Держпраці у Рівненській області про визнання протиправною та скасування постанови від 26.12.2017 №000156 про накладення штрафу в сумі 96000,00грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки інспектування, на підставі якого прийнята оспорювана постанова, не ґрунтуються на достовірних, об'єктивних та належним чином встановлених і відображених у акті даних, не відповідають фактичним обставинам та суперечать чинному законодавству.

Ухвалою суду від 12.02.2018 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд за правилами загального позовного провадження. Разом з тим, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву (відзив).

Відповідач, Управління Держпраці у Рівненській області, позов не визнав з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги повністю.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та суду пояснили, що висновки, зазначені в оспорюваній постанові ґрунтуються лише на тому, що договір цивільно-правового характеру, укладеного між позивачем та ОСОБА_4 01.04.2017 за №02, має ознаки трудового договору, оскільки робота виконується регулярно та передбачає систематичність її виконання. Тобто Управління Держпраці у Рівненській області приходить до висновку, що за таким договором фактично існували трудові правовідносини і звязує з цим всю необхідну правотрудову атрибутику (наявність наказу, відповідне повідомлення центральному органу виконавчої влади, визначення робочої години, час та тривалості робочого часу, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, т.і.). Враховуючи презумпцію правомірності правочину орган Держпраці не наділений повноваженнями щодо визнання правочинів недійсними, у тому числі удаваними. Це може зробити виключно суд. Зазначили, що відповідач не представив суду рішення іншого суду про визнання цього договору недійсним, а тому його заява про те, що даний договір є підміною строкового трудового договору цивільно-правовим є передчасними. Відтак, висновки інспектування є необґрунтованими, безпідставними та непереконливими, а також такими, що порушують права ФОП ОСОБА_1 Як наслідок, підстав для прийняття оспорюваної постанови у відповідача не було, а тому вона прийнята поза межами чинного законодавства. Просили позовні вимоги задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечила, надавши пояснення, тотожні відзиву. Зокрема, вказала, що оспорювана постанова прийнята за наслідками проведеного позапланового заходу у вигляді інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1, в ході якого уповноваженим представником відповідача виявлено порушення трудових відносин, зокрема, при допуску до роботи на виконання робіт за договором цивільно-правового характеру, встановлені ознаки трудового договору, так як працівник ОСОБА_4 був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За укладеним цивільно-правовим договором між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4, вбачаються ознаки строкового трудового договору, робота виконується регулярно та передбачає систематичність її виконання. Крім того, про строковість такого трудового договору свідчить термін його дії: дата початку та дата закінчення договору. Таким чином, фактично підприємець систематично порушував вимоги статті 24 та 253 КЗпП України підміняючи поняття трудового цивільно-правовим договором. Відтак, оспорюване рішення є таким, що прийняте на підставі чинного законодавства. Просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Заслухавши позивача та представників сторін, повно і всебічно зясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 08.12.2017, на підставі листа Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 15.11.2017 №19984/200/6-2017, від 27.11.2017 №278/200/6-2017, наказу від 05.12.2017 №699 та направлення від 05.12.2017 №638-Н/01-26, Управління Держпраці у Рівненській області проведено інспекційне відвідування додержання законодавства про працю та загальнообовязкове державне соціальне страхування у ФОП ОСОБА_1, за наслідками якої складено акт від 08.12.2017 №22А/04-02.

За результатами розгляду вищевказаного акта відповідачем, відповідно до вимог абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, винесено постанову від 26.12.2017 №000156 про накладення штрафу в сумі 96000,00грн., примірник якої надіслано позивачу листом від 26.12.2017 (а.а.с.8-9).

Вважаючи оспорювану постанову відповідача протиправною, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.43 Конституції України, держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 (далі Положення №96), визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов'язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).

Згідно з п.7 Положення №96, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №100, територіальним органом Держпраці на території Рівненської області є Управління Держпраці у Рівненській області.

До завдань Держпраці належить, зокрема, державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю, а також зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування (п.4 Положення №96).

Правові та організаційні засади проведення державного нагляду (контролю) визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, та регулюється Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 №877-V (далі Закон №877-V).

Статтею 1 Закону №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Статтею 6 Закону №877-V визначено, що підставами для здійснення позапланових заходів є:

- подання субєктом господарювання письмової заяви до відповідного органу державного нагляду (контролю) про здійснення заходу державного нагляду (контролю) за його бажанням;

- виявлення та підтвердження недостовірності даних, заявлених субєктом господарювання у документі обовязкової звітності, крім випадків, коли субєкт господарювання протягом місяця з дня первинного подання повторно подав такий документ з уточненими достовірними даними або якщо недостовірність даних є результатом очевидної описки чи арифметичної помилки, яка не впливає на зміст поданої звітності. У разі виявлення органом державного нагляду (контролю) помилки у документі обовязкової звітності він упродовж десяти робочих днів зобовязаний повідомити субєкта господарювання про необхідність її виправлення у строк до пяти робочих днів з дня отримання повідомлення. Невиправлення помилки у встановлений строк є підставою для проведення позапланового заходу;

- перевірка виконання субєктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю);

- звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоровю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу. У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобовязані предявити керівнику чи уповноваженій особі субєкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Субєкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не предявили документи, передбачені цим абзацом;

- неподання субєктом господарювання документів обовязкової звітності за два звітні періоди підряд без поважних причин або без надання письмових пояснень про причини, що перешкоджали поданню таких документів;

- доручення Премєр-міністра України про перевірку субєктів господарювання у відповідній сфері у звязку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоровя людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

- настання аварії, смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку або професійного захворювання, що було повязано з діяльністю субєкта господарювання.

Відповідно до положень ст.7 Закону №877-V, для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає відповідний наказ, який має містити найменування суб'єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, і предмет перевірки, та на підставі якого оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу, що підписується керівником або заступником керівника органу державного нагляду (контролю) (із зазначенням прізвища, ім'я та по батькові) і засвідчується печаткою. Перед початком перевірки суб'єкта господарювання посадові особи, які проводять перевірку, пред'являють керівнику суб'єкта господарювання або уповноваженій ним особі направлення та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу, і надають суб'єкту господарювання копію направлення на перевірку, а також інформують цих осіб про мету перевірки.

При цьому, плановий чи позаплановий захід щодо субєкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником (ч.11 ст.4 Закону №877-V).

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 (далі Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 встановлено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

- Держпраці та її територіальних органів;

- виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (пп.3); за повідомленням посадових осіб органів державного нагляду (контролю), про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю (пп.5).

За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення (п.19 Порядку №295).

Як вбачається з матеріалів справи, підставою для проведення позапланового заходу стали, зокрема, лист Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області від 15.11.2017 №19984/200/6-2017, згідно з яким 23.08.2017 отримано повідомлення від КЗ «Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Рівненської обласної ради, про те, що двірник ринку «Ювілейний» ОСОБА_4 отримав травму під час виконання службових обовязків на території ринку «Ювілейний» в наслідок якої помер. У звязку з чим та з метою повного, всебічного розслідування кримінального провадження від 29.08.2017 за №0005800 відповідачу доручено провести перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю та отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 під час виконання службових обовязків на території ринку «Ювілейний» (а.с.29).

Згідно з оспорюваною постановою, в ході розгляду справи щодо накладання штрафу відповідачем встановлено, що в порушення вимог частини 1 та частини 3 статті 24 КЗпП України, при допуску до роботи на виконання робіт за договором ЦПХ (цивільно-правового характеру), вбачаються ознаки трудового договору, так як працівник ОСОБА_4 був допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Під час інспекційного відвідування встановлено, що у ФОП ОСОБА_1 виконують роботи за цивільно-правовим договором 2 особи. Між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено договір цивільно-правового характеру №02 від 01.04.2017. Вищезазначений договір укладено та продовжено відповідно п.3.1. договору:

з 01.04.2017 по 30.04.2017;

з 01.05.2017 по 31.05.2017;

з 01.06.2017 по 30.06.2017;

з 01.07.2017 по 31.07.2017;

з 01.08.2017 по 31.08.2017. Так, відповідно до п.3.1. договору, за укладеним цивільно-правовим договором між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4, вбачаються строкового трудового договору, робота виконується регулярно та передбачає систематичність її виконання. Крім того, вказаний цивільно-правовий договір має ознаки строкового трудового договору, так як у договорі зазначений термін його дії: дата початку та дата закінчення договору. За трудовим договором працівник зобовязаний виконувати не якусь індивідуально визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посад відповідної кваліфікації. Причому, після закінчення виконання якого-небудь означеного завдання трудова діяльність не припиняється. За цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а результат, що визначається після закінчення виконання обовязків виконавця за договором і оформляється актами приймання-здачі виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких проводиться їх оплата. Так, із ОСОБА_4, який працює постійно, створено робоче місце 1 винагороду він отримує не за результатами роботи, а щомісячно, відповідно до п.2.2. договору. В цьому випадку вбачаються ознаки трудових відносин, які мають бути оформлені відповідним трудовим договором. Згідно з наданими поясненнями ФОП ОСОБА_1, ОСОБА_4 самостійно забезпечував себе засобами виконання роботи, виконував роботу у зручний для нього час, роботи ним виконувались не систематично, а по мірі потреби. ФОП ОСОБА_1 надано акти прийому наданих послуг (робіт) до цивільно-правового договору від 30.04.2017, 31.05.2017, 30.06.2017 та 31.07.2017, в яких винагорода складала 2000 гривень по кожному акту. Звіт форми №Д4 за звітний 8 місяць 2017 року ФОП ОСОБА_1 поданий 06.09.2017 та сплачено ЄСВ 06.09.2017. Згідно з інформацією ДПІ у м.Рівному, у ФОП ОСОБА_1 найманих працівників у 2017 році, які працюють по трудових договорах немає, форма звіту №1-ДФ подана тільки за третій квартал 2017 року, що підтверджується наданим звітом форми №1-ДФ до ДПІ у м.Рівному 13.10.2017.

Суд не погоджується з такими висновками відповідача з огляду на наступне.

Працівники реалізують своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Згідно зі статтею 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою-підприємцем (далі ФОП), за якою:

- працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові,

- власник підприємства або уповноважений ним орган чи ФОП зобов'язується виплачувати працівникові зарплату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

При укладенні трудового договору громадянин зобов'язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров'я та інші документи.

Працівника приймають на роботу (посаду) для виконання певної роботи за конкретною кваліфікацією, професією, посадою з підпорядкуванням правилам внутрішнього трудового розпорядку. Прийняття на роботу здійснюється відповідно до штатного розпису підприємства, установи чи організації - працівника приймають на роботу (посаду), яка включена до штату роботодавця, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені законодавством про працю гарантії та компенсації.

В окремих випадках робота може виконуватися не за трудовим договором, а на іншій юридичній підставі. Зокрема, можливе виконання роботи за договорами цивільно-правового характеру.

Виходячи зі змісту норм статті 626 Цивільного кодексу України, цивільно-правовим договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення цієї мети договір вважається виконаним і дія його припиняється. Тобто, він застосовується для реалізації визначених, найчастіше разових робіт.

Незважаючи на деякі спільні риси цивільно-правових договорів та трудового договору, вони є різними, оскільки, перш за все, підпадають під сферу дії різних законодавчих актів. Так відносини між Замовником і Виконавцем за трудовим договором регулюються КЗпП України, на нього поширюється дія Закону України «Про охорону праці» та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти з охорони праці. При укладанні цивільно-правової угоди (договору) на сторін (замовника та виконавця) поширюються норми цивільного законодавства України.

Таким чином, цивільно-правовим договором передбачено, що Виконавець виконує роботи або надає послуги, на свій страх і ризик, а це означає, що про своє життя і здоровя він повинен піклуватися самостійно. Законодавство не вимагає проведення Замовником процедур з питань охорони праці з Виконавцем.

При роботі за цивільно-правовим договором процес праці Виконавця не регламентується. Виконавець сам організовує свою роботу, визначає час початку й закінчення щоденної роботи, розподіляє час роботи та її тривалість на свій розсуд, на нього не поширюються правила внутрішнього трудового розпорядку Замовника.

Крім того, статтею 18 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 №1105-XIV передбачено, що страхуванню у звязку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах.

Водночас особи, які працюють за цивільно-правовим договором можуть самостійно застрахуватися у Фонді соціального страхування від нещасних випадків та професійних захворювань. У разі нещасного випадку або професійного захворювання застраховані особи можуть отримати відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок нещасного випадку на виробництві.

З огляду на викладене, характерними ознаками трудових відносин є:

· систематична виплата заробітної плати за процес праці (а не її результат);

· підпорядкування правилам внутрішнього трудового розпорядку;

· виконання роботи за професією (посадою), яка потребує спеціальних навиків, що породжує обов'язок роботодавця надати робоче місце;

· обов'язок роботодавця здійснювати загальнообовязкове державне соціальне страхування працівника;

· дотримання правил охорони праці на підприємстві, в установі, організації тощо.

З договору цивільно-правового характеру від 01.04.2017 №02 (а.с.10), укладеного між ФОП ОСОБА_1 (Замовник) та ОСОБА_4 (Виконавець), вбачається, що Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобовязання здійснити наступну роботу (надання послуг), а Замовник зобовязується своєчасно прийняти й оплатити виконану виконавцем роботу (надані послуги): підмітання (прибирання) території ринку «Ювілейного» по вул.Макарова в м.Рівному. Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не має права на одержання допомоги із соцстраху (не сплачує внески до соцстраху). Замовник забезпечує Виконавця усім необхідним для виконання роботи. За виконану роботу Замовник сплачує Виконавцю винагороду в розмірі 2000,00грн. (п.1.1). Оплата здійснюється на початку місяця наступного за звітним, згідно з актом виконаних робіт (п.2.2). Оплата за виконану роботу проводиться на вимогу Виконавця (п.2.3).

Пунктом 3.1 вказаного договору визначено, що цей договір укладено з 01.04.2017 по 30.04.2017; та продовжено:

з 01.05.2017 по 31.05.2017;

з 01.06.2017 по 30.06.2017;

з 01.07.2017 по 31.07.2017;

з 01.08.2017 по 31.08.2017.

Відповідно до п.3.2 даного договору, у разі порушення однією зі Сторін зобовязань за ДОГОВОРОМ, інша Сторона має право розірвати її в односторонньому порядку.

Розділ 3 містить реквізити сторін.

За результатом виконаної роботи (наданих послуг) ОСОБА_4 позивач здійснював їх оплату на підставі актів прийому наданих послуг (робіт) до цивільно-правового договору №02, складених та підписаних сторонами 31.07.2017, 30.06.2017, 31.05.2017, 30.04.2017, в розмірі 2000,00грн. (а.а.с.71-74).

Таким чином, твердження відповідача про те, що вказаний договір має ознаки трудового договору є необґрунтованими, оскільки оплата за договором здійснювалася за результат виконаної роботи (наданих послуг) на підставі актів прийому наданих послуг (робіт); за договором виконавець виконував роботу самостійно організовував виконання роботи, тобто не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку; підмітання (прибирання) території ринку не потребує спеціальних навиків, а відтак і створення робочого місця; за договором виконавець не має права на одержання допомоги із соціального страхування, тобто внески до системи загальнообовязкового державного соціального страхування ФОП ОСОБА_1 за виконавця не сплачувалися; за договором виконавець виконував роботу на свій ризик, тобто дотримання правил охорони праці покладалася на виконавця.

Крім того, твердження відповідача про те, що це є строковий трудовий договір з посиланням на термін його дії (дата початку та дата закінчення його дії) також є необґрунтованим, оскільки в розумінні статтей 631, 638 Цивільного кодексу України строк договору є істотною умовою договору, дотримання яких є надзвичайно важливим аспектом при укладанні будь-якого цивільного чи господарського договору. Адже при не дотримані хоча б одного з істотних умов договору такий договір вважається не укладеним. В той час, як КЗпП України передбачає строкові та безстрокові трудові договори.

При цьому, цивільним законодавством не забороняється зміна умов договору шляхом продовження строку його дії (пролонгація). Так, статтею 654 Цивільного кодексу України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Відтак, зміна цивільно-правового договору шляхом продовження строку його дії за згодою сторін не є безумовною підставою визнання його трудовим договором.

Разом з тим, звернення громадських організацій чи покази свідків, відібраних в межах кримінального провадження №0005800, не можуть спростовувати факт укладання між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 договору цивільно-правового характеру від 01.04.2017 №02.

Більше того, статтею 204 Цивільного кодексу України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом (нікчемний правочин) або якщо він не визнаний судом недійсним.

Жодним законом не передбачено право органу Держпраці самостійно, в позасудовому порядку, визнавати нікчемними правочини.

Спір щодо правомірності укладеного договору (трудового, цивільного) повинен вирішуватися у судовому порядку за позовом особи, чиї права порушено.

На момент прийняття даного судового рішення у матеріалах справи відсутні рішення судів про визнання договору цивільно-правового характеру від 01.04.2017 №02 удаваним чи нікчемним, а його недійсність прямо не передбачена законом.

З огляду на викладене, суд критично оцінює висновки відповідача, зазначені в оспорюваній постанові, оскільки такі висновки не ґрунтуються на вимогах закону та матеріалах, наданих позивачем в ході інспектування, а є лише припущеннями органу Держпраці. Відтак, підстави для застосування штрафу до позивача відсутні.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови, оскільки таке рішення прийняте відповідачем за відсутності підстав та з порушенням вимог діючого законодавства, а відтак поза межами правового поля.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем, всупереч вимогам КАС України, не доведено правомірності прийняття оспорюваної постанови, а тому адміністративний позов підлягає до задоволення повністю.

Враховуючи положення ч.1 ст.139 КАС України, суд стягує на користь позивача понесені ним судові витрати, які підлягають відшкодуванню, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Рівненській області від 26.12.2017 №000156.

Стягнути із суб'єкта владних повноважень - Управління Держпраці у Рівненській області (вул.Лермонтова, 7, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код 39780243), за рахунок його бюджетних асигнувань, на користь позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 33000; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судовий збір в сумі 960,00грн. (дев'ятсот шістдесят гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.