Справа № 826/13580/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2018 року № 826/13580/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Едельмар»
доГоловного управління ДФС у місті Києві
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Едельмар» (далі по тексту - позивач, ТОВ «Едельмар») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16 серпня 2017 року № .

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 листопада 2017 року відкрито провадження у справі, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (суддя Дегтярьова О.В.).

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 січня 2018 року, для розгляду справи № 826/13580/17 було визначено суддю Аверкову В.В.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 лютого 2018 року прийнято справу № 826/13580/17 до провадження та призначено до розгляду у судовому засіданні на 23 лютого 2018 року, яке відкладено на 03 квітня 2018 року для надання додаткових доказів.

Судове засідання 03 квітня 2018 року відкладено на 24 квітня 2018 року у зв'язку з неявкою позивача.

У судовому засіданні 24 квітня 2018 року представник позивача адміністративний позов підтримав, просив суд задовольнити його. Позивач вважає протиправними податкове повідомлення-рішення, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ «Едельмар» дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податку на додану вартість.

Представник відповідача у судовому засіданні 24 квітня 2018 року заперечив проти позову, просив суд відмовити у його задоволенні. Заперечення відповідача співпадають із висновками акту перевірки, згідно яких позивачем порушено пункти 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, занижено податок на додану вартість на суму 1 579 005 грн.

На підставі частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Податковим повідомленням - рішенням Головного управління ДФС у місті Києві від 16 серпня 2017 року № згідно з пунктом 54.3 статті 54, пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України, за порушення пунктів 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України Товариству з обмеженою відповідальністю «Едельмар» збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість на суму 1579 005,00 грн - за основним платежем, 394 751,25 грн - за штрафними санкціями.

Зазначене податкове повідомлення-рішення прийняте на підставі акта від 01 серпня 2017 року № 295/26-15-14-02-01-14/39239180 «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Едельмар» (код 39239180) податкового законодавства при здійсненні фінансово-господарських операцій з контрагентом - постачальником ТОВ «Буд Імперія Груп» (код 40048252) за період з 01 грудня 2015 року по 30 квітня 2016 року», яким встановлено порушення пунктів 198.3, 198.5, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 579 005 грн, в тому числі за грудень 2015 року в сумі 315 805 грн, за січень 2016 року в сумі 315 801 грн, за лютий 2016 року в сумі 315 801 грн, за березень 2016 року в сумі 315 801 грн, за квітень 2016 року в сумі 315 801 грн.

Позивач не погоджується із висновками акта перевірки та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням, оскільки господарські операції підтверджені первинними документами та податковими накладними, а ТОВ «Едельмар» дотримано передбачені Податковим кодексом України умови для формування витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, та податкового кредиту.

Відповідач у письмовому запереченні проти позову повністю підтримав висновки акта перевірки.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступних міркувань.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з'ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції (фактичне здійснення господарських операцій); підтвердження господарських операцій належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій між ТОВ «Едельмар» та його контрагентом ТОВ «Буд Імперія Груп»; мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб'єктність учасників господарської операції (зокрема, чи були платниками податку на додану вартість).

Судом встановлено, що 01 грудня 2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Едельмар» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд Імперія Груп» укладено Договір № 01/12-2015 щодо надання послуг з експлуатаційно-технічного обслуговування, відповідно до якого Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання, самостійно або з залученням третіх осіб, надати Замовнику послуги з експлуатаційно-технічного обслуговування майна Замовника, а саме: нежилої споруди загальною площею 5104,2 кв.м., що розташовано за адресою: місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок 10а; нежилої споруди загальною площею 585,9 кв.м., за адресою: місто Київ, вул. Велика Васильківська, будинок № 10б.

Пунктом 1.2 Договору визначено, що послуги з експлуатаційно-технічного обслуговування майна включають послуги з підтримки технічного стану, підтримки працездатності та справності, налагодження та регулювання обладнання інженерних систем і конструктивних елементів будівель і прилеглих територій, підготовці до сезонної експлуатації в цілому, а також включають послуги (але не обмежуються ними), які визначені Додатком № 1 до цього Договору, що є невід'ємною частиною.

Додатком № 1 від 01 грудня 2015 року визначено перелік послуг, що надаються за Договором та розрахунок щомісячних платежів: перевірка інженерних систем - 27,70 грн; постійний нагляд та профілактика роботи інженерних комунікацій - 29,40 грн; профілактика та контроль інших систем - 27,50 грн; проведення планових сезонних робіт - 39,00 грн; усунення раптових поломок і їх наслідків - 42,80 грн; обслуговування та підтримання фасадної частини будівлі, покрівельної частини, несучих та інших конструкцій - 30,50 грн; підтримка технічного стану об'єкта - 38,50 грн; представництво у відносинах з постачальниками комунальних послуг, електрики, систем зв'язку - 32,70 грн; дератизація та дезінсекція - 39,70 грн; технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення - 25,20 грн; тариф за 1 місяць на 1 кв.м приміщень - 333,00 грн; разом вартість послуг (тариф х загальну площу приміщень) - 1 894 803, 30 грн, в тому числі ПДВ - 315 800,55 грн.

Відповідно, складені акти здачі-приймання послуг № ОУ-1225/03 від 25 грудня 2015 року, № ОУ-0125/01 від 25 січня 2016 року, № ОУ-0125/02 від 25 лютого 2016 року, № ОУ-0325/01 від 25 березня 2016 року, № ОУ-0425/01 від 25 квітня 2016 року.

На підтвердження оплати послуг до матеріалів справи додані виписки з банківського рахунку.

Також, сторонами складені податкові накладні від 25 грудня 2015 року № 195, від 25 січня 2016 року № 44, від 25 лютого 2016 року № 53, від 25 березня 2016 року № 8, від 25 квітня 2016 року № 6.

Згідно з підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв'язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Пункт 198.3 статті 198 Податкового кодексу України встановлює, що податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов'язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою податкову накладну, у якій зазначаються в окремих рядках: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку.

З аналізу зазначених норм вбачається, що визначальним фактором для формування податкового кредиту платником податку на додану вартість є відповідність податкової накладної порядку її заповнення та подальше використання придбаних товарів (основних фондів) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Як видно з акта перевірки, позивач відображав суми податку на додану вартість у складі податкового кредиту на підставі податкових накладних, виписаних ТОВ «Буд Імперія Груп», у зв'язку з придбанням послуг.

Проте, наявність у позивача податкових накладних не є безумовною підставою для віднесення до складу податкового кредиту відповідних сум податку на додану вартість по господарським операціям.

Суд враховує наявність в матеріалах справи первинних документів по відносинам із постачальниками, однак звертає увагу, що формальна наявність у покупця первинних документів, необхідних для віднесення певних сум до складу витрат відповідного періоду не є безумовною підставою формування витрат, у разі не доведення реальності здійснених господарських операцій та придбання послуг з метою їх використання у межах господарської діяльності платника податку.

Досліджуючи питання пов'язаності придбаних позивачем робіт/послуг з його господарською діяльністю, суд зазначає про наступне.

Відповідно до визначення частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпункт 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначає господарську діяльність як діяльність особи, що пов'язану з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямовану на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

На підтвердження реальності придбаних послуг позивачем надано копії Договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 25 березня 2015 року про придбання нежилих споруд загальними площами 585,9 кв.м. за адресою: Велика Васильківська, будинок 10б, та 5104,2 кв.м за адресою: Велика Васильківська, будинок 10а.

Разом з тим, факт придбання нерухомого майна, не свідчить про реальність наданих ТОВ «Буд Імперія Груп» послуг, зокрема, матеріали справи не містять будь-яких документів на підтвердження реального надання послуг.

Надані копії товарно-транспортних накладних в графі «номенклатура послуг» містять лише загальну назву - експлуатаційно-технічне обслуговування нежитлової споруди загальною площею 5104,2 кв.м. за адресою Велика Васильківська, будинок 10б та нежитлової споруди загальною площею 585,9 кв.м. за адресою Велика Васильківська, будинок 10а, натомість, в актах здачі - прийняття та в додатку до Договору від 01 грудня 2015 року міститься перелік послуг, які надавались позивачу, зокрема: перевірка інженерних систем; постійний нагляд та профілактика роботи інженерних комунікацій; профілактика та контроль інших систем; проведення планових сезонних робіт; усунення раптових поломок і їх наслідків; обслуговування та підтримання фасадної частини будівлі, покрівельної частини, несучих та інших конструкцій; підтримка технічного стану об'єкта; представництво у відносинах з постачальниками комунальних послуг, електрики, систем зв'язку - 32,70 грн; дератизація та дезінсекція; технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення; тариф за 1 місяць на 1 кв.м приміщень; разом вартість послуг (тариф х загальну площу приміщень) - 1 894 803, 30 грн, в тому числі ПДВ - 315 800,55 грн.

Крім цього, суд зазначає, що згідно актів здачі-приймання послуг позивачу надавався кожного місяця однаковий перелік послуг, при цьому, кожного місяця надавались послуги з усунення раптових поломок, що на думку суду є сумнівним.

Також, відсутні будь-які відомості про осіб, які надавали у вказаних документах послуги, пропускну систему на підприємство, тощо.

Також, матеріали справи містять копію протоколу допиту свідка ОСОБА_3 від 18 березня 2016 року, відібрані в рамках кримінального провадження № 0000126, в яких гр ОСОБА_3 зазначає, що дізналась від співробітників податкової міліції що є засновником та директором ТОВ «Буд Імперія Груп». Відтак, зазначено, що реєстраційні, установчі та будь-які інші документи підприємства не підписувала та нікого на це не уповноважувала.

Втім, у податкових накладних від 25 грудня 2015 року № 195, від 25 січня 2016 року № 44, від 25 лютого 2016 року № 53, від 25 березня 2016 року № 8, від 25 квітня 2016 року № 6 директором зазначена саме ОСОБА_3, яка відповідно до протоколу допиту свідка від 18 березня 2016 року заперечує свою причетність до господарської діяльності ТОВ «Буд Імперія Груп».

Наведене в сукупності свідчить, що вимога про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 16 серпня 2017 року № документально не підтверджуються.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельмар» задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 77, 78, 241 - 246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Едельмар» відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Аверкова