Справа № 826/74/17
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 травня 2018 року справа №826/74/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1)
доДержавної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі по тексту - відповідач, ДПІ у Подільському районі)
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29 листопада 2016 року №№001891306,
В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки вважає протиправним визначення суми податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб, оскільки відповідно до підрозділу 1 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України сума боргу прощена (анульована) ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" не підлягає включенню до загального місячного (річного) оподаткованого доходу позивача відповідно до пункту 165.1.59 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/74/17, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, у якому зазначив про законність донарахування податку на доходи фізичних осіб та підтримав висновки акта перевірки.

В судовому засіданні 18 вересня 2017 року представник позивача позовні вимоги підтримав, представник відповідача проти позову заперечив; на підставі частини четвертої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив перейти до розгляду справи в письмовому провадженні.

Разом з тим, 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі від 29 листопада 2016 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.1 статті 164, пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України ОСОБА_1 визначено суму грошового зобов'язання з податку на доходи з фізичних осіб в розмірі 372 131,70 грн., в тому числі податковим зобов'язанням - 297 705,36 грн. та за штрафними санкціями - 74 426,34 грн.

Відповідно до податкового повідомлення-рішення ДПІ у Подільському районі від 29 листопада 2016 року № згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України, за порушення пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на суму 27 966,96 грн., в тому числі за податковим зобов'язанням - 22 373,57 грн. та за штрафними санкціями - 5 593,39 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акта від 16 листопада 2016 року №6349/26-56-13-06-05/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування та сплати податків фізичної особи ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) за період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року" (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки встановлено, що в порушення позивачем вимог підпункту "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2, пункту 164.1 статті 164, пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України, а саме не задекларовано доходів у вигляді додаткового блага, у зв'язку із чим занижено податкове зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб на суму 297 705,36 грн.; пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України, що призвело до несплати військового збору на суму 22 373,57 грн.

Зафіксоване в акті перевірки порушення мотивоване тим, що згідно відомостей Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів та утриманих з них податків встановлено за перевірений період позивач отримав дохід у вигляді додаткового блага від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" у розмірі 1 491 571,81 грн., а саме у зв'язку із анулюванням суми боргу згідно договору від 24 червня 2015 року про припинення зобов'язань за кредитним договором від 15 червня 2007 року №014/8051/74/56761.

Як зазначено в акті перевірки, прощена заборгованість є додатковим благом платника податку, яка підлягає декларуванню з відповідним оподаткуванням.

Окружний адміністративний суд міста Києва, вирішуючи спір по суті позовних вимог, виходить із наступних міркувань.

Відповідно до підпункту 163.1.1 пункту 163.1 статті 163 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Згідно з пунктом 164.1 статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпункт "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України встановлює, що базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Таким чином, у разі прощення боргу у платника податку - боржника, виникає обов'язок щодо самостійної сплати податку з доходу у вигляді суми боргу, анульованого кредитором за його самостійним рішенням, отриманого як додаткове благо, за наявності таких умов: а) отримання платником податку доходу у вигляді суми боргу такого платника податку, анульованого кредитором за його самостійним рішенням; б) надіслання платнику податку повідомлення про анулювання боргу або шляхом укладення відповідного договору; в) включення кредитором суми анульованого боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь платника податку, за підсумками звітного періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 червня 2015 року між позивачем (позичальник) та ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (кредитор) укладено договір про припинення зобов'язань за кредитним договором від 15 червня 2007 року №014/8051/74/56761, відповідно до якого, сторони визнають та підтверджують, що розмір непогашеної позичальником заборгованості за кредитним договором станом на 24 червня 2015 року складе 73 541, 44 доларів США та пені - 626 424, 50 грн., що складе еквівалент 2 209 456,94 грн. по офіційному курсу на дату укладання цього договору, в тому числі:

- сума основного боргу (неповернутого кредиту) - 69 292,54 доларів США, що складає еквівалент 1 491 571,81 грн. по офіційному курсу на дату укладання цього договору;

- проценти, нараховані за користування кредитом - 4 248,90 доларів США, що складає еквівалент 91 460,63 грн. по офіційному курсу на дату укладання цього договору;

- розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 626 424,50 грн.

У зв'язку із виконанням позичальником умов кредитора, сторони домовились, що з 24 червня 2015 року боргові зобов'язання за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення кредитором позичальника від сплати боргових зобов'язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним (пункт 2 договору).

Як зазначає позивач, з чим погоджується суд, у межах спірних правовідносин вказаним вище договором про припинення зобов'язань за кредитним договором змінена валюта зобов'язання з долара США на гривню за курсом Національного банку України на дату укладення цього договору.

Суд звертає увагу, що Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09 квітня 2015 року №321-VІІІ, який набрав чинності з 07 травня 2015 року, внесено зміни до Податкового кодексу України в частині звільнення від оподаткування операцій з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті.

Так, згідно зі статтею 3 розділу І України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов'язань" від 09 квітня 2015 року №321-VІІІ підрозділ 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України вирішено доповнити пунктом 8 такого змісту:

"Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Таким чином, сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не є додатковим благом платника податку та не підлягає оподаткуванню.

Враховуючи, що заборгованість позивача за кредитним договором від 15 червня 2007 року №014/8051/74/56761 не була погашена станом на 01 січня 2014 року, а операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01 січня 2015 року, відтак спірні правовідносини підпадають під дію пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України.

Крім того, позивач подав до ДПІ у Печерському районі уточнюючу податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2015 рік, у якій відобразив у складі інших доходів суму у розмірі 553 855,27 грн., податок на доходи фізичних осіб у розмірі 110 162,05 грн. та військовий збір у розмірі 8 307,83 грн.

Як підтверджують наявні у справі копії квитанцій, ОСОБА_1 сплатив частину задекларованих сум податку до бюджету.

У свою чергу відповідач не надав суду доказів, які б спростовували отримання позивачем доходу у розмірі, більшому, ніж зазначено ним в уточнюючій податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, а саме 553 855,27 грн.

Крім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" відобразило у податковому розрахунку форми №1 ДФ про виплату (нарахування) ОСОБА_1 доходу у розмірі 625 044,65 грн.

Враховуючи викладене, на думку суду, відповідачем не доведено правових підстав для нарахування позивачу податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 491 571,81 грн., що вказує на помилковість висновків акта перевірки.

Таким чином, податкове повідомлення-рішення від 29 листопада 2016 року № є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір:

1.1. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

1.2. Об'єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

1.3. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

1.4. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Таким чином, оскільки, військовий збір нараховується і сплачується із об'єкта оподаткування податком на доходи фізичних осіб, беручи до уваги помилковість висновків акта перевірки про заниження податку на доходи фізичних осіб, суд приходить до висновку про безпідставність додаткового нарахування позивачу суми військового збору та необхідність скасування податкового повідомлення-рішення від 29 листопада 2016 року №.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем не доведено правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві (04080, м. Київ, вул. Турівська, 12; ідентифікаційний код 39467012) від 29 листопада 2016 року №№001891306, .

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати по сплаті судового збору розмірі 4 272,53 грн. (чотири тисячі двісті сімдесят дві гривні п'ятдесят три копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інстанції у Подільському районі Головного управління ДФС у місті Києві.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.А. Кузьменко