Справа № 826/6157/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/6157/17 Суддя (судді) першої інстанції: Келеберда В.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.,

секретар судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27.10.2016№, №, №.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення-рішення від 27.10.2016: №, № прийняті Державною податкової інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві. Відмовлено в задоволенні решти позовних вимог.

Не погодившись з такою постановою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що Державною податковою інспекцією у Солом'янському районі ГУ ДФС у м. Києві проведено документальну позапланову невиїзну перевірку з питань дотримання вимог податкового законодавства фізичною особою ОСОБА_3 за період 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатом якої складено акт від 19.09.2016 №11533/26-58-13-06-17-.

З акту перевірки вбачається, що податковим органом встановлено порушення позивачем: пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п. 179.1, п. 179.2 ст. 179 Податкового кодексу України (не подання податкової декларації за 2015 рік); пп. 163.1 ст. 163, пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено суму податкових зобов'язань по податку на доходи фізичних осіб в розмірі 90710,41 грн.; пп. 1.2 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» та заниження ставки оподаткування при нарахуванні військового збору в результаті чого донараховано військовий збір за 2015 рік в сумі 6848,96 грн.

На підставі акту перевірки податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення від 27.10.2016:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на загальну суму 113 388,01 (за основним платежем 90 710,41 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями 22 677,60 грн.);

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов'язання за платежем військовий збір на загальну суму 8 561,20 грн. (за основним платежем 6848,96 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями 1712,24 грн.);

№, яким позивачу нараховано штрафні санкції за платежем податок на доходи фізичних осіб в сумі 170 грн.

Задовольняючи адміністративний позов частково суд першої інстанції виходив з того, що фінансовий кредит позивача не погашений станом на 01.01.2014, операція з прощення (анулювання кредиту) здійснено після 01.01.2015, отже спірні правовідносини підпадають під дію п 8. Підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, проте при визначенні позивачу податку на доходи фізичних осіб та військового збору податковим органом не враховано зазначену норму Податкового кодексу України, а відтак визначено суму оподатковуваного доходу з порушенням норм Податкового кодексу України, що вказує на протиправність податкових повідомлень-рішень від 27.10.2016: №, №.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді: основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов'язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов'язаний виконати всі обов'язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Пунктом 167.1 ст. 167 Податкового кодексу України ставка податку становить 15 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.6 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами, якщо база оподаткування для місячного оподатковуваного доходу не перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного податкового року (далі у цьому пункті - мінімальна заробітна плата).

Якщо база оподаткування, яка визначена з урахуванням норм пункту 164.6 статті 164 цього розділу щодо доходів, зазначених в абзаці першому цього пункту, в календарному місяці перевищує десятикратний розмір мінімальної заробітної плати, до суми такого перевищення застосовується ставка 20 відсотків.

Пунктом 8 Підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України передбачено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Підпунктом 1.3 п. 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України визначено, що ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/3849 від 24.07.2007 з максимальним лімітом заборгованості 60 000 доларів США.

11.12.2015 між позивачем та ПАТ «Укрсоцбанк» укладено договір про внесення змін №3 до договору про надання не відновлювальної кредитної лінії №10-29/3849 від 24.07.2007, відповідно до якого станом на дату укладання цього договору заборгованість за договором кредиту складає: заборгованість за кредитом складає 35 860,34 долари США, заборгованість по процентам за користування кредитом складає 3 354,87 доларів США. Сторони домовились, що погашення позивальником (позивачем) заборгованості за договором кредиту в сумі 19 650 доларів США здійснюється не пізніше 11.12.2015 (п. 3.1 договору).

Пунктом 3.2 договору визначено, що сторони домовились, що в разі якщо позичальник належним чином виконає умови викладені в п. 3.1 договору, то позивальник набуває право на анулювання (прощення) залишку заборгованості за договором кредиту.

Згідно з повідомленням ПАТ «Укрсоцбанк» від 12.07.2016, позивачу анульовано (прощено) кредит в сумі 456 597,07 грн.

З огляду на викладене, судом першої інстанції вірно зроблено висновок про те, що оскільки фінансовий кредит позивача не погашений станом на 01.01.2014, а операція з прощення (анулювання кредиту) здійснена після 01.01.2015, отже до спірних правовідносин слід застосовувати норми п 8. Підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України.

З огляду на вищевикладене вбачається, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Повний текст рішення виготовлено 31 травня 2018 року.