Справа № 826/2117/17
Суддя: Бєлова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2117/17 Суддя (судді) першої інстанції: Качур І.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року (повний текст виготовлено 31 січня 2018 року) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2017 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор», звернулись до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просили:

визнати протиправною відмову у зарахуванні 52 491,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток за 3 квартал 2016 року та здійсненні відповідного коригування даних в інтегрованій картці платника;

зобов'язати відповідача зарахувати 52 491,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток за 3 квартал 2016 року та внести зміни до інтегрованої картки платника шляхом внесення даних про сплату податку на прибуток за 3 квартал 2016 року в сумі 18 399,00 грн. платіжним дорученням №1302 від 27 жовтня 2016 року та в сумі 34 092,00 грн. платіжним дорученням №1303 від 28 жовтня 2016 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу у якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, неповно встановлено обставини справи. Зокрема, позивач зазначає, що відповідачем протиправно не зараховано 52 491,00 грн. в рахунок сплати позивачем податку на прибуток за 3 квартал 2016 року, що підтверджується інформацією з інтегрованої картки платника.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 26 жовтня 2016 року позивач подав подано до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на прибуток за 3 квартал 2016 року, згідно якої задекларовано податок на прибуток у розмірі 116 690,00 грн.

З метою сплати задекларованих зобов'язань, позивачем подано до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» платіжні доручення №1302 від 27 жовтня 2016 року на суму 18399,00 грн. та №1303 від 28 жовтня 2016 року на суму 34092,00 грн.

Публічне акціонерне товариство «Артем-Банк» зазначені платіжні доручення прийняв, але не виконав, частину задекларованого податку на прибуток за 3 квартал 2016 року у сумі 52 491,00 грн. до бюджету не перерахував.

Позивач звернувся до відповідача із попередженням від 01 листопада 2016 року №01/60, в якому повідомив про невиконання зазначених платіжних доручень з часткової сплати податку на прибуток за 3 квартал 2016 року у розмірі 52 491,00 грн.

08 листопада 2016 року позивач звернувся до відповідача з вимогою №01/62 про зарахування суми 52 491,00 грн. в рамках сплати позивачем задекларованих грошових зобов'язань з податку на прибуток за 3 квартал 2016 року до інтегрованої картки платника.

Листом від 05 грудня 2016 року №16923/10/26-50-12-04-10 відповідач вказав, що інформація про зарахування коштів в сумі 52 491,00 грн. згідно платіжних доручень №1302 від 27 жовтня 2016 року та №1303 від 28 жовтня 2016 року на розрахунковий рахунок від органів Казначейства не надходила. Зарахування вищевказаних коштів в рахунок часткової сплати задекларованого в сумі 116 690,00 грн. податку на прибуток за 3 квартал 2016 року можливе лише після надходження коштів на відповідні рахунки, відкриті Державною казначейською службою України для кожної території окремо для зарахування надходжень до державного та місцевих бюджетів. Додатково повідомлено, що станом на час надання відповіді згідно інтегрованої картки платника податку на прибуток приватних підприємств (КБК 11021000) у позивача відсутній податкових борг.

Вважаючи, що його права та законні інтереси порушено, позивач звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив та зазначив, що позивач виконав усі дії, які від нього залежали для належного виконання зобов'язання щодо сплати в повному обсязі вказаних вище податкових зобов'язань згідно платіжних доручень, що підтверджено відповідачем у свій відповіді від 05 грудня 2016 року про відсутність боргу по вказаному податку, а тому порушень з боку відповідача позивачем не наведено, а судом не встановлено.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно з п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до п. 22.4 ст. 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», під час використання розрахункового документа ініціювання переказу для платника є завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника.

Судом першої інстанції встановлено, що з метою сплати задекларованих зобов'язань, позивачем подано до Публічного акціонерного товариства «Артем-Банк» платіжні доручення №1302 від 27 жовтня 2016 року на суму 18399,00 грн. та №1303 від 28 жовтня 2016 року на суму 34092,00 грн. Публічне акціонерне товариство «Артем-Банк» зазначені платіжні доручення прийняв, але не виконав, частину задекларованого податку на прибуток за 3 квартал 2016 року у сумі 52 491,00 грн. до бюджету не перерахував.

Згідно з відомостями інтегрованої картки платника за період з 31 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року, за позивачем не обліковується податковий борг.

Проте, системний аналіз фактичних обставин справи дає підстави для висновку про те, що позивач сплатив всю задекларовану суму податку на прибуток за 3 квартал 2016 року, здійснивши переплату на суму 52491 грн. (з урахуванням платежів, що розглядаються у даній справі).

Натомість, внаслідок відмови відповідача зарахувати 52 491,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток за 3 квартал 2016 року, зменшилась переплата позивача з податку на прибуток, що вбачається з витягу з інтегрованої картки платника.

Відповідно до Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07 квітня 2016 року № 422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС.

Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень.

Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов'язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою.

У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І); З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов'язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України.

Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ). У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі «Апеляційне та судове оскарження» підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, колегія суддів дійшла висновку про наявність у платника податків матеріально-правового інтересу в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов'язань платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2016 року №816/2042/16.

Так, у випадку, коли неперерахування податку або збору не є наслідком винних дій платника податків, не зарахування до бюджету сплачених платником податку грошових зобов'язань з вини банку не є підставою для органів ДФС не виконувати свого обов'язку щодо забезпечення контролю за достовірністю та повнотою відображення інформації в інтегрованій картці платника податків.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів дійшла висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії.

Згідно з положеннями ст.. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

Судом апеляційної інстанції встановлено часткову невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги - задовольнити.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор» до Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправною відмови, зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Державної податкової інспекції у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві у зарахуванні 52 491,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток за 3 квартал 2016 року та здійсненні відповідного коригування даних в інтегрованій картці платника - Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор».

Зобов'язати Державну податкову інспекцію у Голосіївському районі Головного управління ДФС у м. Києві зарахувати 52 491,00 грн. в рахунок сплати податку на прибуток за 3 квартал 2016 року та внести зміни до інтегрованої картки платника, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пролог Семікор», шляхом внесення даних про сплату податку на прибуток за 3 квартал 2016 року в сумі 18 399,00 грн. платіжним дорученням №1302 від 27 жовтня 2016 року та в сумі 34 092,00 грн. платіжним дорученням №1303 від 28 жовтня 2016 року.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 31.05.2018

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма