Справа № 818/1026/18
Суддя: Є.Д. Кравченко
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 травня 2018 р. Справа № 818/1026/18
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Кравченка Є.Д.,
за участю секретаря судового засідання - Аторіної В.С.,
представника позивача - ОСОБА_1,
представника відповідача - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 818/1026/18
за позовом ОСОБА_3
до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7
про визнання протиправним та скасування рішення, зобовязання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_3 (далі - позивач) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (далі - відповідач), в якій просить:
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 05.04.2018 ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору.
Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 17.09.2014 позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,56 га у власність для ведення особистого селянського господарства. На підставі цього наказу ТОВ Координат-БС за договором з позивачем розроблено проект землеустрою відведення зазначеної земельної ділянки. Управлінням Держземагенства у Сумському районі Сумської області проект було погоджено та визнано можливим відведення ОСОБА_3 земельної ділянки. Після цього проект було подано відповідачу для прийняття у відповідності до вимог Земельного кодексу України рішення про затвердження проекту та надання земельної ділянки у власність.
Листом від 07.03.2018 № Н-2036-1534/21-18 відповідач втретє відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою. Відмова мотивується тим, що право оренди на земельні ділянки, за рахунок яких запроектована земельна ділянка площею 0,5419 гектара у встановленому порядку, не припинено. Крім того, у відмові зазначено, що висновок про погодження проекту землеустрою від 28.10.2014 № 7032/01-30 втратив свою чинність 28.10.2015, а також наказ Головного управління Держземагентства у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ, на підставі якого було розроблено проект землеустрою, втратив свою чинність 17.09.2016 відповідно до наказу Головного управління від 28.03.2016 № 18-430/16-16-СГ. На переконання позивача, вказані підстави відмови є надуманими, оскільки норми стосуються вилучення земельних ділянок, що перебувають в постійному користуванні у юридичних та фізичних осіб, а тому ці норми не мають абсолютно ніякого відношення до процесу відведення позивачем земельної ділянки у власність, адже в даному випадку земельна ділянка, яка відводиться ОСОБА_3 у власність, формується виключно за рахунок п'яти земельних ділянок, котрі на даний час перебувають в тимчасовому користуванні (в оренді) у п'яти громадян, як земельні ділянки сільськогосподарського призначення для сінокосіння та випасання худоби, що розташовані за межами населених пунктів, і ці п'ять громадян у відповідності до вимог п. а) ст. 141 Земельного кодексу України добровільно відмовились від права тимчасового користування (від права оренди) п'ятьма земельними ділянками хто повністю, а хто частково, та ці п'ять громадян згідно абз. 9 ст. 50 Закону України «Про землеустрій» надали п'ять письмових, засвідчених нотаріально, згод землекористувачів на вилучення цих п'яти земельних ділянок повністю або частково з їх тимчасового користування (оренди).
Також, позивач зауважує, що на момент погодження проекту землеустрою та на момент реєстрації позивачем земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, тобто, на момент повного формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав, наказ Головного управління Держземагентства у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18- 4373/16-14-СГ був чинним.
Позивач зауважує, що згідно ч. 16 ст. 186 Земельного кодексу України строк дії висновку Управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області від 28.10.2014 № 7032/01-30 є необмеженим, а отже, твердження відповідача, викладене в листі від 07.03.2018 № Н-2036-1534/21-18, про те, що цей висновок втратив свою чинність 28.10.2015, є протиправним та помилковим.
Крім того, позивач зазначає, що із ст. 118 Земельного кодексу України чітко вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України. При цьому, відповідач на стадії отримання погодженого у встановленому порядку проекту землеустрою не наділений законними повноваженнями повторно перевіряти цей проект землеустрою на відповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, оскільки таку перевірку у встановленому законом порядку уже здійснило Управління Держземагентства у Сумському районі Сумської області, яке висновком від 28.10.2014 № 7032/01-30 без зауважень погодило поданий позивачем проект землеустрою.
Позивач звертає увагу на те, що факт погодження проекту землеустрою в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, також підтверджується постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 у справі № 818/151/15, яка набрала законної сили 06.05.2015.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. У письмовому відзиві зазначив, що відповідачем розглянута заява позивача про затвердження проекту землеустрою та відведення у власність земельної ділянки. При розгляді заяви встановлено, що ділянка формується за рахунок земель, які передані у користування громадянам на умовах оренди. Право оренди на земельні ділянки, за рахунок яких запроектована земельна ділянка площею 0,5419 гектара у встановленому порядку, не припинено. Водночас, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина пята статті 116 Земельного кодексу України).
Крім того, відповідач зазначив, що вимогами статті 186-1 Земельного кодексу України передбачена необхідність відповідного позитивного висновку для погодження та затвердження документації із землеустрою та визначено, що проект землеустрою підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Разом з тим, представлений на затвердження проект землеустрою має висновок про погодження документації із землеустрою від 28.10.2014 № 7032/01-30 Управління Держземагенства у Сумському районі Сумської області Головного управління Держземагенства у Сумській області, термін дії якого закінчився в жовтні 2015 року. Вказаним документом безпосередньо регламентовано строк його дії - 1 рік (до 28.10.2015). Також, наказ Головного управління Держземагентства у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ на підставі якого було розроблено проект землеустрою втратив свою чинність 17.09.2016, відповідно до наказу Головного управління від 28.03.2016 № 18-430/16-16-СГ.
Отже, відповідач вважає відмову у затвердженні проекту землеустрою, викладену у листі від 07.03.2018 № Н-2036-1534/21-18, правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
На переконання відповідача, позовна вимога щодо зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити проект землеустрою є втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства.
Треті особи у судове засідання не прибули, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином.
Треті особи ОСОБА_8 та ОСОБА_6 подали до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначили, що не заперечують проти задоволення позовних вимог, зауважили, що ними в порядку ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України були надані письмові згоди на вилучення належних їм на праві оренди земельної ділянки, частини земельної ділянки (а.с. 176, 177).
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що наказом Головного управління Держземагенства України у Сумській області від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,56 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області (а.с. 39).
На підставі цього наказу ТОВ Координат-С за договором з позивачем виготовлено проект землеустрою (а.с. 27-127). Виділення земельної ділянки планується за рахунок частини ділянок, що надані фізичним особам у користування на умовах оренди. В зв'язку з цим, позивачем отримано нотаріально посвідчена згода цих осіб на вилучення частини ділянок, що перебувають у їх користуванні (а.с. 43-47).
Висновком Управління Держземагентсва у Сумському районі Сумської області від 28.10.2014 № 7032/01-30 вказаний проект землеустрою було погоджено (а.с. 115-116).
Листами Головного управління Держземагенства України у Сумській області від 12 листопада 2014 року № 0-119/21-14-СГ та від 12 січня 2015 року № 0-36/21-15-СГ ОСОБА_3 було двічі відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,56 га у власність для ведення особистого селянського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.
Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 04.03.2015 по справі № 818/151/15 визнано протиправними та скасовано рішення, викладені в листах від 12.11.2014 року № 0-119/21-14-СГ та від 12.01.2015 року № 0-36/21-15-СГ про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Косівщинської сільської ради. Зобов'язано головне управління Держземагенства у Сумській області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність та прийняти рішення щодо нього в порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України. (а.с. 119-120).
Листом від 07.03.2018 № Н-2036-1534/21-18 відповідач втретє відмовив позивачу у затвердженні проекту землеустрою у звязку з тим, що ділянка формується за рахунок земель, які передані у користування громадянам на умовах оренди. Право оренди на земельні ділянки, за рахунок яких запроектована земельна ділянка площею 0,5419 гектара у встановленому порядку, не припинено. Водночас, земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом (частина пята статті 116 Земельного кодексу України). Крім того у листі зазначено, що висновок про погодження проекту землеустрою від 28.10.2014 № 7032/01-30 втратив свою чинність 28.10.2015, а також наказ Головного управління Держземагентства у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ, на підставі якого було розроблено проект землеустрою, втратив свою чинність 17.09.2016 відповідно до наказу Головного управління від 28.03.2016 № 18-430/16-16-СГ (а.с. 16).
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України, 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
У відповідності до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
В силу положень ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування визначений ст. 123 Земельного кодексу України, зокрема частиною другою передбаченою, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, як передбачено абз. 1 ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу України.
Згідно до ч. 4 ст. 123 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.
За приписами ч. 1 ст. 186-1 ЗК України, проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
В силу ч. 4 ст. 186-1 Земельного кодексу України, розробник подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а до органів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, - завірені ним копії проекту, а щодо земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов'язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, розробник подає оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на погодження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, а до органів, зазначених у частині третій цієї статті, - завірені ним копії проекту.
Органи, зазначені в ч. ч. 1-3 цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері (ч. 5 ст. 186-1 Земельного Кодексу України)
Частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України передбачено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Положеннями ч. 7 ст. 186-1 Земельного кодексу України встановлено, що органам, зазначеним у ч. ч. 1-3 цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій»; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.
Так, відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: - завдання на розроблення проекту землеустрою; - пояснювальну записку; - копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); - рішення Верховної ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); - письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; - довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; - матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); - відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - копії правовстановлюючих документів на об'єкти нерухомого майна для об'єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об'єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; - розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); - розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); - акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); - акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); - перелік обмежень у використанні земельних ділянок; - викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); - кадастровий план земельної ділянки; - матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); - матеріали погодження проекту землеустрою.
З матеріалів справи встановлено, що проект землеустрою, які надавався позивачем на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, містив наступні матеріали: пояснювальна записка, заява на виконання робіт, завдання на виконання робіт, копія заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області "Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки", наказ Головного управління Держгеокадастру у Сумській області "Про внесення змін до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ", рішення суду, заяви громадян на вилучення частин земельних ділянок, копія паспорту та ідентифікаційного номеру, довідка з державної статистичної звітності про наявність земель, викопіювання з плану земель Косівщинської сільської ради, перелік обмежень у використанні земельної ділянки, схема привязки до державної геодезичної мережі, відомість виміряних векторів, відомість обчислення площі земельної ділянки, план відведення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, креслення перенесення меж земельної ділянки, акт прийому-передачі межових знаків на зберігання, список межових знаків, кроки межових знаків, Матеріали погодження проекту землеустрою (а.с. 27-127).
Дослідивши вищевказані матеріали проекту землеустрою, суд приходить до висновку, що останні за своїм переліком та змістом відповідають вимогам ст. 50 Закону України «Про землеустрій».
Суд звертає увагу на те, що вищезазначений проект землеустрою належним чином погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, а саме висновком Управління Держземагентсва у Сумському районі Сумської області від 28.10.2014 № 7032/01-3 (а.с. 115-116).
В частині дев'ятій статті 118 Земельного кодексу України встановлено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
З вищенаведених норм Земельного кодексу України чітко вбачається, що єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише те, що проект землеустрою не погоджено в порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України.
Суд не бере до уваги посилання відповідача на втрату чинності висновком Управління Держземагентсва у Сумському районі Сумської області від 28.10.2014 № 7032/01-3 про погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3, оскільки після погодження, проект землеустрою було подано на затвердження до ГУ Держгеокадастру у Сумській області до спливу встановленого у висновку терміну, за наслідками розгляду якого відповідач надав першу відмову від 12.11.2014.
Таким чином, позивач до спливу строку дії висновку від 28.10.2014 № 7032/01-3 подав на затвердження розроблений проект.
Суд звертає увагу на те, що судовим рішенням від 04.03.2015 у справі № 818/151/15, яке набрало законної сили, були скасовані протиправні рішення відповідача про відмову у затвердженні проекту землеустрою від 12.11.2014 та від 12.01.2015, зобовязано відповідача повторно розглянути вказаний проект та прийняти щодо нього рішення в порядку ст. 118 Земельного кодексу України.
Отже, за умови визнання судом відмови ГУ Держгеокадастру у Сумській області незаконною, у вказаного субєкта владних повноважень залишається лише єдиний варіант юридично допустимого рішення - затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність, чого відповідачем зроблено не було.
Таким чином суд приходить до висновку, що сплив річного терміну дії, зазначеного у висновку від 28.10.2014 № 7032/01-3 не може бути підставою для відмови позивачу у затвердженні проекту землеустрою за наявності постанови суду, якою скасовано рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, прийняте в межах строку дії висновку про погодження проекту землеустрою.
Також, суд вважає необґрунтованими мотиви відмови в затвердженні проекту землеустрою позивача з підстав втрати чинності наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ, викладених у листі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 07.03.2018 № Н-2036-1534/21-18, з огляду на наступне.
Так, річний строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки був передбачений частиною одинадцятою статті 151 Земельного кодексу України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сприяння будівництву" від 16 вересня 2008 року №509-VI. Згідно з цією нормою строк дії дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимог щодо її відведення становить один рік і може бути продовжений одноразово на такий самий строк. У разі якщо протягом встановленого строку проект відведення земельної ділянки не поданий на затвердження до відповідного органу, дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки та вимоги щодо її відведення вважаються анульованими.
Однак, з прийняттям 05 листопада 2009 року Верховною ОСОБА_9 України Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення порядку набуття прав на землю" від 05 листопада 2009 року № 1702-VI, який набрав чинності 10 грудня 2009 року, статтю 151 Земельного кодексу України викладено в іншій редакції, зокрема, виключено норми стосовно строку дії дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
Чинна на момент виникнення спірних правовідносин редакція Земельного кодексу України питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки врегульовує статтею 118, згідно з сьомою частиною якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
При цьому, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення складу, змісту та порядку погодження документації із землеустрою" від 02 червня 2015 року №497-VIII законодавцем внесено зміни до Закону України "Про землеустрій" та Земельного кодексу України та доповнено, відповідно, статтю 22 частиною другою та статтю 186 частиною 16 наступного змісту: "рішення Верховної ОСОБА_9 Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку документації із землеустрою приймається виключно у строки та лише у випадках, передбачених цим Законом та Земельним кодексом України. Зазначене рішення надається безоплатно та має необмежений строк дії".
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області "Про внесення змін до наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ" від 28.03.2016 № 18-430/16-16 СГ продовжено термін дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ до 17.09.2016.
Суд не бере до уваги твердження відповідача про втрату 17.09.2016 чинності наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ, оскільки даний наказ має необмежений строк дії відповідно до закону, а саме, відповідно до положень ч. 2 ст. 22 Закону України "Про землеустрій" та ч. 16 ст. 186 Земельного кодексу України.
Таким чином, підстава «сплив терміну дії наказу від 17.09.2014» є неприйнятною та не ґрунтується на вимогах чинного законодавства.
При цьому, суд враховує, що протягом терміну дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Сумській області «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» від 17.09.2014 № 18-4373/16-14-СГ самим відповідачем двічі незаконно відмовлено позивачу у затвердженні проекту землеустрою, що встановлено судовим рішенням, яке набрало законної сили (а.с. 119-120).
Також, суд не бере до уваги посилання відповідача як на підставу відмови у затвердженні проекту землеустрою на те, що право оренди на земельні ділянки, за рахунок яких запроектована земельна ділянка площею 0,5419 гектара, у встановленому законодавством порядку не припинено. З цього приводу суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту «а» ст. 141 Земельного кодексу України, підставою припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою.
Згідно із ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства у межах норм безоплатної приватизації додається погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
На виконання наведеної норми вищевказані особи надали письмові, нотаріально засвідчені заяви, якими надають згоду на вилучення зазначених вище земельних ділянок/частин земельних ділянок для подальшого їх оформлення у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства (а.с. 43-47).
Суд звертає увагу, що згідно ч. 4 ст. 122 Земельного кодексу України саме відповідачу належать повноваження щодо передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих за межами населених пунктів, у власність громадянам для всіх потреб, в тому числі і для ведення особистого селянського господарства, як у даному випадку.
Наявність у вищенаведених громадян права користування пяти земельними ділянками, за рахунок яких формується запроектована земельна ділянка, не є підставою для відмови позивачу у погодженні проекту землеустрою за умови наявності письмових, нотаріально засвідчених заяв, якими надано згоду на вилучення земельних ділянок/частин земельних ділянок для подальшого їх оформлення у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства.
Чинним законодавством визначено вичерпний перелік підстав для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, жодна з яких відповідачем у листі від 07.03.2018 № Н-2036-1534/21-18 не наведена.
За приписами частин п'ятої та шостої статті 186-1 Земельного кодексу України органи, зазначені в частинах першій, другій та третій цієї статті, зобов'язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов'язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.
Головне управління Держгеокадастру в Сумській області не підтвердило належними доказами невідповідність положень проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.
Як встановлено матеріалами справи рішення відповідача не містить визначених частиною шостою статті 186-1 Земельного кодексу України підстав, наявність яких зумовлювала б обґрунтовану відмову в затвердженні проекту землеустрою, тобто спірна відмова не ґрунтується на вимогах закону.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що приймаючи рішення, викладене в листі від 07.03.2017 № Н-2036-1534/21-18 про відмову у затвердженні проекту землеустрою Головне управління Держгеокадастру у Сумській області діяло не на підставі, поза межами та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
При цьому суд зазначає, що належним способом захисту порушеного права є зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Сумській області затвердити ОСОБА_3 проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства за межами населеного пункту на території Косівщинської сільської ради Сумського району Сумської області.
Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Головне управління Держгеокадастру у Сумській області протиправно відмовило позивачу у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, при цьому, відповідач посилається на підстави, не передбачені Земельним кодексом України чи іншими законодавчими актами.
Суд вважає, що в даному випадку відсутнє втручання суду в дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Сумській області, оскільки відповідач протиправно надав формальну відмову з підстав, не передбачених діючим законодавством.
Зазначений висновок суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеному у рішенні від 16.09.2015 у справі №21-1465а15. В даному рішенні ОСОБА_9 Суд вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Крім того, вирішуючи питання про спосіб захисту порушених прав позивача суд враховує наявність рішення суду, яке набрало законної сили щодо визнання протиправними та скасування рішень про відмову в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність та зобов'язання Головного управління Держземагенства у Сумській області розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 у власність та прийняти рішення щодо нього в порядку, передбаченому статтею 118 Земельного кодексу України.
Стосовно заяви позивача про встановлення судового контролю за виконанням рішення, суд зазначає наступне.
Частиною 1 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив рішення в адміністративній справі, має право зобовязати субєкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Вказані положення не є імперативними та передбачають диспозитивну поведінку суду. Тобто, це право суду, а не його обовязок, суд має можливість самостійно на власний розсуд приймати рішення про необхідність чи відсутність потреби в зобовязанні субєкта владних повноважень подати звіт.
При цьому, вирішуючи питання щодо встановлення судового контролю, суд має врахувати надані позивачем докази, особливості покладених на субєкта владних повноважень обовязків згідно із судовим рішенням та його можливості ці обовязки виконувати в рамках законодавства.
Враховуючи те, що ОСОБА_3 не наведено обґрунтованих аргументів необхідності застосування ч. 1 ст. 382 КАС України та не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю за виконанням рішення у справі № 818/1026/18.
На підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає необхідним стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн., сплачений при зверненні до суду.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного адміністративного суду через Сумський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст рішення складений та підписаний 25.05.2018.