Справа № 759/16045/17
Суддя: Костюк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Троян Н.М.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на постанова Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції м.Києва Департаменту патрульної поліції Кротевич Сандри Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2017 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2П.) звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Інспектора роти №2 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Кротевич Сандри Олександрівни про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивував тим, що 26 жовтня 2017 року, він керував автомобілем технічно справним «Volvo v70» (н.з. НОМЕР_1) по Кільцевій дорозі та був зупинений інспектором роти № 2 батальйону №3 полку № 2 Управління патрульної поліції м. Києва Кротевич С.О., яка незрозуміло відрекомендувавшись, винуватила його у керуванні транспортним засобом із нібито забрудненим заднім номером та нібито в тому, що він не мав при собі полісу обов'язкового страхування. Після чого незаконно склала Постанову про адміністративне правопорушення, при цьому протокол про адміністративне правопорушення не складався.

Позивач вказав, що постановою про адміністративне правопорушення серії АР № 479641 від 26 жовтня 2017 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності на накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за порушення передбачені ч. 1 ст. 126 КУпАП. В своїх поясненнях, як вказує Позивач, він зазначав, що не порушував правила дорожнього руху та вимог ЗУ «Про дорожній рух», задній номер був забруднений у зв'язку з поганими погодними умовами та страховий поліс у нього був в наявності.

Крім того, він вважає, що інспектором були порушені норми чинного законодавства України, зокрема йому не роз'яснено ст. 63 КУ.

Також, позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим, інспектором не правильно застосовані норми ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки ця норма не підлягає застосуванню в даному випадку, жодних доказів порушення ним цієї норми у інспектора немає, постанова підлягає скасуванню з огляду на вищевикладене.

24.01.2018 року, через канцелярію суду, позивач направив уточнену позовну заяву про визнання протиправних дій суб'єкта владних повноважень, визнання протиправною постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 479641 і на виконання Ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року та відповідно положень КАС в новій редакції, яка відповідає статтям 160, 161 КАС України.

Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано дії Інспектора роти №2 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції м.Києва Кротевич С.О., при складані постанови серії АР № 479641 від 26 жовтня 2017 року, щодо порушення п. 31.3 (в) ПДР, а саме експлуатація транспортних засобів з номерами які не відповідають вимогам відповідних стандартів - неправомірними.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що з постанови по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 479641 від 26 жовтня 2017 року вбачається, що ОСОБА_2, 26 жовтня 2017 року об 17 год. 56 хв. в А/Д М-07 Кільцева дорога керував автомобілем Volvo V70, н/з НОМЕР_1, у якого був забруднений номерний задній ДНЗ, що не дозволено вимогами ПДР та не мав при собі полісу страхування, чим порушив п. 2.1 г ПДР, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі даних фактів інспектор роти №2 батальйону №3 полку №2 Управління патрульної поліції м. Києва Департаменту патрульної поліції Кротевич С.О., винесла постанову, якою притягнув позивача за вчинене адміністративне правопорушення до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Надаючи правову цінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 26 жовтня 2017 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 425 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов'язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

За правилами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов'язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Стаття 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Згідно п.24 Постанови пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративне правопорушення на транспорті, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП.

У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Щодо відсутності у позивача полісу страхування, колегія суддів зазначає наступне.

Так, позивач був зупинений відповідачем, у зв'язку із тим, що номерний знак на задній частині автомобіля «Volvo v70» (н.з. НОМЕР_1) був забруднений, після зупинки транспортного засобу відповідач вимагав від позивача пред'явити документи на транспортний засіб, поліс обов'язкової цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів, або Страховий сертифікат «Зелену картку».

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлено та підтверджено відеозаписом з нагрудної камери інспектора, що позивач пред'явив відповідачу Поліс обов'язкової цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який вже припинив свою дію.

Окрім зазначеного, вказує, що відповідач виніс постанову по справі про адміністративне правопорушення серії АР № 479641 та вказав про порушення позивачем пункту 2.1.ПДР, який передбачає, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, г) поліс сертифікат обов'язкової цивільною правової відповідальності на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення). Та у вказаній постанові вказав підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

Встановлено, що також в описовій частині постанови відповідач вказав про забруднений номерний знак на задній частині автомобіля позивача, але в постанові не вказав, саме пункт ПДР , а саме вимог п. 31.3 ПДР, які порушив позивач, а також статтю за яку передбачено відповідальність за таке правопорушення, а саме ст. 121 КУпАП.

Таки чином колегія суддів приходить до висновку, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність у нього на час зупинки його транспортного засобу 26.10.2017 року діючого поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»., до справи долучив Поліс № АМ /2151619, код страхування 156 має строк дії з 00 год. 00 хв. 27.10.2017 року до 26.10.2018 року, тобто який був виданий після його зупинки, але також не надав доказів про сплату страхового платежу, для встановлення часу його дії, а тому суд вважає правомірні дії відповідача, щодо винесення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.126 КУпАП, про що відповідач довів належними та допустимим доказами у судовому засіданні.

Щодо твердженнями позивача, що постанова по справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню у цілому, оскільки позивачу не було роз'яснено вимоги ст. 63 Конституції України, колегія суддів зазначає наступне.

Коленія суддів не погоджується із зазначеними вище посиланнями позивач а у справі та вказує, що у разі коли водій не згідний із винесеною постановою, то працівник поліції мав скласти протокол по справі про адміністративне правопорушення, оскільки такі твердження позивача суперечать змісту ч. 6 ст. 258 КУпАПУ, а саме в разі виявлення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Копії постанови у справі про адміністративне правопорушення та матеріалів, зафіксованих за допомогою працюючих в автоматичному режимі спеціальних технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, надсилаються особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня винесення такої постанови.

Щодо посилання відповідача про те, що відповідач у порядку ст. 36 КУпАП, вписав у постанову серії АР № 479641 правопорушення, за яке не вказав вимоги п.31.3 ПДР, та не вказав ст.121 КУпАП вважаючи, що достатньо вказати статтю де стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, колегія суддів зазначає наступне.

Так, колегія суддів не погоджується із зазначеним вище твердженнями відповідача та ввважає їх не обґрунтованими.

На підставі вище зазначеного колегія суддів приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позов підлягає частковому задоволенно, а саме в частині неправомірних дій відповідача, щодо зазначення у постанові по справі про адміністративне правопорушення формулювання правопорушення щодо керування позивача із забрудненим державним номерним знаком, оскільки постанова не містить посилання на пункт ПДР та статті, яка відповідальність передбачена за порушення ПДР, а також у зв'язку із тим, задній державний номерний знак на автомобілі «Volvo v70» (н.з. НОМЕР_1) при наявних погодних умовах 26.11.2017 року, відповідав вимогам п.31.1 ПДР.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - залишити без задоволення, а постанову Святошинського районного суду м. Києва від 19 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

Н.М. Троян