Справа № 815/5875/17
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/5875/17

Категорія: 12.2 Головуючий в 1 інстанції: Стефанов С. О.

Судова колегія Одеського апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого: Градовського Ю.М.

суддів: Крусян А.В.,

Лук`янчук О.В.

при секретарі: Голобородько Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 7 грудня 2017р. по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військово-медичного клінічного центру Південного регіону України ЗС України, про визнання протиправними дій, скасування п.1 наказу від 8.11.2017р. №477, -

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2017р. ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ВМКЦ Південного регіону України ЗС України, в якому просив:

- визнати протиправними дії начальника ВМКЦ Південного регіону під час накладення на нього дисциплінарного стягнення за проведення службового розслідування в не повному обсязі, низьку виконавчу дисципліну, не належне виконання своїх службових і посадових обов`язків, порушення вимог ст.73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.3, 4.1, 4.2, 5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», оголошеного позивачу в наказі начальника ВМКЦ ПР від 8.11.2017р. №477 «Про результати розслідування по факту звернення до Головної Військової Прокуратури ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » у вигляді накладення стягнення - «догана»;

- скасувати п.1 наказу начальника ВМКЦ ПР від 8.11.2017р. №477 «Про результати розслідування по факту звернення до ГВП ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » - «За проведення службового розслідування в не повному обсязі, низьку виконавчу дисципліну, не належне виконання своїх службових і посадових обов`язків, порушення вимог ст.73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.3, 4.1, 4.2, 5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України», голові комісії заступнику начальника центру по роботі з особовим складом - начальнику групи по роботі з особовим складом полковнику ОСОБА_1 оголосити «догану».

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що він проходить військову службу у Збройних Силах України на посаді заступника начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону по роботі з особовим складом - начальника групи по роботі з особовим складом.

Пунктом 1 наказу начальника Військово-медичного клінічного центру Південного регіону за №477 від 8.11.2017р. «Про результати розслідування по факту звернення до ГВП ГПУ капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних, на його думку, дій з боку командира військової частини НОМЕР_1 та інших посадових осіб військової частини НОМЕР_1 » голові комісії заступнику начальника центру по роботі з особовим складом - начальнику групи по роботі з особовим складом полковнику ОСОБА_1 оголошено «догану» за проведення службового розслідування в не повному обсязі, низьку виконавчу дисципліну, не належне виконання своїх службових і посадових обов`язків, порушення вимог ст.73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п.3, 4.1, 4.2, 5.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України,» затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82.

Позивач, вважає, що наказ №477 в частині притягнення його до дисциплінарної відповідальності є протиправним, оскільки він провів службове розслідування виходячи із встановлених обставин та фаху, який має. Питання, пов`язані із наданням юридичної оцінки певним фактам не міг надати, оскільки не мав юридичного висновку. З цього приводу неодноразово звертався до керівництва медичного центру, але допомоги не отримав.

Посилаючись на зазначені обставини просив позов задовольнити.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 7 грудня 2017р. адміністративний у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить постанову суду скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення не них, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення скарги без задоволення, постанови суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.316КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні адміністративному позові, суд першої інстанції виходив з того, що наказ начальника військово-медичного клінічного центру Південного регіону №477 від 8.11.2017р. про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та оголошення «Догани» прийнятий у відповідності до повноважень керівника центру та у спосіб, визначений діючим законодавством України. При застосуванні дисциплінарного стягнення до військовослужбовця порушень з боку керівництва центру допущено не було.

Вирішуючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано сторонами, що наказом Начальника Військово-медичного Клінічного Центру Південного Регіону №435 від 4.10.2017р. (т.2 а.с.20-22) призначено службове розслідування за фактом надходження на адресу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України письмового звернення капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних дій з боку командира в/ч НОМЕР_1 та інших посадових осіб. Головою комісії з проведення службового розслідування призначено заступника начальника центру по роботі з особовим складом-начальника групи полковника ОСОБА_1 (позивача по справі). Зміст наказу доведений до ОСОБА_1 особисто, що він підтвердив під час з`ясування обставин по справі.

Відповідно до п.5 Наказу №435 призначеному складу комісії доручено під час проведення службового розслідування встановити:

- наявність чи відсутність неправомірних дій та правопорушень, з приводу яких було призначено розслідування;

- в разу підтвердження викладених фактів неправомірних дій та правопорушень, з`ясувати: - обставини і наслідки; - посадових осіб, з вини яких трапилися неправомірні дії та правопорушення та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; - наявність причинного зв`язку між правопорушеннями, з приводу яких було призначено службове розслідування та неправомірними діями посадових осіб центру;

- конкретні неправомірні дії посадових осіб центру якими вчиненні правопорушення;

- вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено;

- ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення;

- форму вини та мотиви протиправної поведінки посадових осіб і їх ставлення до скоєного;

- умови та причини, що сприяли правопорушенню;

- чи вчинено правопорушення під час виконання службових обов`язків.

Отже, вищенаведеним наказом голові комісії та членам комісії доручено проведення службового розслідування з певних питань, які відносяться до різних сфер військової служби. При ознайомленні з наказом, жоден з членів комісії не посилався на відсутність певного фаху та не відмовився з будь-яких причин від проведення вказаного розслідування.

В період з 9.10.2017р. по 10.10.2017р. голова комісії та один із членів комісії виїжджали до м.Дніпро у військову частину НОМЕР_1 з метою з`ясування усіх обставин, пов`язаних із розглядом письмового звернення капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних дій з боку командира в/ч НОМЕР_1 та інших посадових осіб.

За результатами проведеного службового розслідування головою комісії ОСОБА_1 складено та надано на затвердження начальника ВМКЦ ПР акт проведення службового розслідування від 3.11.2017р. (т.2 а.с.3-19).

З урахуванням того, що в акті службового розслідування з семи питань, які повинні були перевірені та надати висновки по ним, відображені лише три, начальником ВМКЦ ПР видано розпорядження 7.11.2017р. за №5615 яким доручено голові комісії усунути недоліки щодо змісту акту перевірки, закінчити його і дослідити усі питання, які були поставлені в наказі.

Оскільки позивачем та іншими членами комісії неповноту акту службового розслідування не усунуто, розпорядження начальника ВМКЦ ПР не виконано, наказом начальника ВМКЦ ПР №477 від 8.11.2017р. (т.3 а.с.5-8) ОСОБА_1 та ОСОБА_3 притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено «догану». Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що на думку начальника центру, голова комісії та члени комісії провели службове розслідування поверхово, усі питання в акті не висвітлили та не перевірили. Належної правової оцінки порушенням не надали.

Перевіривши правомірність дій та наказу начальника ВМКЦ ПР щодо притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, з урахуванням підстав, з якими ОСОБА_1 просить визнати дії протиправними та скасувати наказ, судова колегія виходить з наступного.

Спірні правовідносини щодо порядку та підстав притягнення до дисциплінарної відповідальності військовослужбовця, регулюються ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» №548-ХІУ від 24.03.1999р., ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» №551-XIV від 24.03.1999р., наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України» (надалі по тексту - Інструкція).

За правилами ст.4 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.

Як визначено в ст.45 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За вчинення адміністративних правопорушень військовослужбовці несуть дисциплінарну відповідальність за цим Статутом, за винятком випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. За вчинення корупційних діянь чи інших правопорушень, пов`язаних із корупцією, військовослужбовці несуть відповідальність згідно з Кодексом України про адміністративні правопорушення. У разі вчинення кримінального правопорушення військовослужбовець притягається до кримінальної відповідальності.

У відповідності до вимог ст.68 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на молодших та старших офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження в посаді; е) пониження військового звання на один ступінь; є) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю; ж) позбавлення військового звання.

Відповідно до ст. 69 ЗУ «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» на вищих офіцерів можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) пониження у посаді.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача має військове звання полковник та згідно Дисциплінарного статуту ЗС України відносить до старших офіцерів. А тому, відповідно до дисциплінарного статуту на позивача, як військовослужбовця та полковника за військовим званням може бути накладено, за порушення військової дисципліни, як одне із дисциплінарних стягнень догана.

Що стосується повноти проведення службового розслідування та висновків, вказаних позивачем в акті службового розслідування від 3.11.2017р., то судом встановлено наступне.

Так, Наказом Начальника Військово-медичного Клінічного Центру Південного Регіону №435 від 4.10.2017р. (т.2 а.с.20-22) призначено службове розслідування за фактом надходження на адресу Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України письмового звернення капітана м/с ОСОБА_2 щодо неправомірних дій з боку командира в/ч НОМЕР_1 та інших посадових осіб. В наказі читко визначено, які питання необхідно дослідити, перевірити та надати належну правову оцінку.

Під час перевірки доводів позовних вимог, судом першої інстанції встановлено і цей факт знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що в акті службового розслідування, з семи питань, які підлягали перевірці на місті на підставі наявних службових документів та особистих пояснень певних посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , аналізу, висновків та винесення пропозицій для прийняття рішень начальнику ВМКЦ ПР, були відображені лише три питання, які були обґрунтовані актом проведення прийому по особистим питанням особового складу військової частини НОМЕР_1 (т.2 а.с.36), у зв`язку з чим, начальником ВМКЦ ПР після ознайомлення з актом було видано розпорядження від 07.11.2017р. №5615 голові комісії про усунення недоліків в матеріалах службового розслідування у зв`язку з тим, що воно було не закінчене, проведено поверхово, головні питання не досліджені, тому неможливо було прийняти відповідне управлінське рішення. Також було встановлено, що голова комісії та члени комісії, питання 1,2,3,6 досконало не вивчили, посилаючись на відсутність юридичної освіти у позивача та членів комісії, остаточні висновки не зробили. В наданий додатковий термін для закінчення розслідування, неодноразове відбувались спроби перекладання вивчення даних питань на інших посадових осіб, в порушення вимог 5.6 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82. Що стосується питання №4, комісія дійшла висновку, що продовження термінів здачі справ та посади капітану м/с ОСОБА_2 є таким, що не відповідає вимогам п.9.1.4 наказу Міністра оборони України від 16.07.1997р. №300 «Про затвердження Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України».

Що стосується питання №5, то комісією не було перевірено та встановлено фактів порушень з боку командира військової частини НОМЕР_1 полковника м/с ОСОБА_4 з питань фінансового та грошового забезпечення особового складу військової частини НОМЕР_1 . В акті перевірки були відсутні висновки по питанню №6 щодо закупівлі матеріальних засобів медичної служби на 2017р. в межах виділених кошторисних призначень. Не перевірено та не висвітлено в акті перевірки питання №7 щодо фактів приниження особистої честі та гідності офіцерів, з боку начальника відділення медичного постачання та командира військової частини НОМЕР_1 . Не надана правова оцінка наявності чи відсутності конфлікту інтересів командира військової частини НОМЕР_1 та працівника ЗСУ архіваріуса медичної частини цієї військової частини його сина.

Отже, виходячи із вказаних недоліків, начальник ВМКЦ ПР дійшов висновку, що службове розслідування проведено поверхово, з грубими порушеннями п.3,4.1,4.2,5.6 «Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Сил України», затвердженої наказом Міністра оборони України від 15.03.2004р. №82.

Так, в порядку проведення службового розслідування регулюється «Інструкцією про порядок проведення службового розслідування у ЗСУ» Затвердженого Наказом МОУ №82 від 15.03.2004р., в п.2.1 зазначено, що особам, які проводять службове розслідування, надається право: отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки; ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування; отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

В п.3 Інструкції №82 зазначено, що розслідуванням повинно бути встановлено: наявність чи відсутність події, з приводу якої було призначено розслідування, та її обставини (час, місце) і наслідки; осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх спричинення; наявність причинного зв`язку між подією, з приводу якої було призначено службове розслідування, та неправомірними діями військовослужбовця; конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; вимоги чинного законодавства чи інших нормативно-правових актів та керівних документів, які було порушено; ступінь вини кожної з осіб, причетних до правопорушення; форму вини (навмисно чи з необережності) та мотиви протиправної поведінки військовослужбовця і його ставлення до скоєного; умови та причини, що сприяли правопорушенню; чи вчинено правопорушення під час виконання військовослужбовцем службових обов`язків.

Пунктом 4.1 Інструкції №82 встановлено, що за результатами службового розслідування складається акт, у якому, крім положень, що визначені пунктом 3 цієї Інструкції, обов`язково зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді особи, стосовно якої проведено службове розслідування; підстави службового розслідування; час, місце, суть порушення, який нормативний акт порушено (його назва, дата прийняття); обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність чи знімають вину; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення; пропозиція щодо притягнення винних осіб до відповідальності; інші заходи, які пропонується здійснити.

Відповідно до пунктів 4.2, 4.3, 4.4 Інструкції №82 акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування.

З встановлених під час з`ясування обставин вбачається, що позивачем, в порушення вищенаведених правил Інструкції №82, акт службового розслідування належним чином не оформлений, обставини щодо відповідальності не з`ясовані, винних осіб не встановлено, пропозицій щодо притягнення винних осіб не зазначено.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно встанови, що дійсно позивачем та членами комісії на підставі наказу №435 від 4.10.2017р., не у повному обсязі проведено службове розслідування, а тому у начальника ВМКЦ ПР були усі підстави вважати, що позивач та члени комісії не виконали наказ про проведення службового розслідування у повному обсязі, та підстави для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

З урахуванням усіх обставин, які були встановлені під час розгляду справи, судова колегія вважає, що керівник установи, у відповідності до вимог діючого законодавства, мав усі підстави та право на застосування до позивача дисциплінарного стягнення.

В доводах апеляційної скарги, ОСОБА_1 вказував, що перед тим, як накласти на нього дисциплінарне стягнення, начальник ВМКЦ ПР повинен був провести службове розслідування та з`ясувати усі причини допущених правопорушень, що керівник не зробив, порушивши безпосередньо порядок притягнення до відповідальності.

Однак, судова колегія вважає, що вказаний довід не є обґрунтованим, оскільки у відповідності до ст.84 ЗУ «Про дисциплінарний статут ЗСУ» прийняттю рішення командира про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Отже, вказана норма дисциплінарного статуту надає право командиру вирішувати, чи є підстави для проведення службового розслідування, чи вони відсутні, і він сам може вирішити і визначити ступень правопорушення.

Під час апеляційного розгляду справи, представником відповідача чітко було визначено, що начальник медичного центру прийняв рішення про застосування дисциплінарного стягнення на позивача, виходячи з того, що останній не усунув, у визначений строк недоліки та не склав належним чином акт службового розслідування, допустивши порушення військової дисципліни, яке полягало у неналежному та неповному проведенню службового розслідування.

Щодо посилань апелянта на відсутність у нього відповідного фаху, а саме юридичної освіти, то судова колегія вважає за необхідним зазначити, що для перевірки та встановлення певних порушень, позивачу немає потреби мати юридичну освіту, оскільки він має досвідченим офіцером, має відповідне військове звання, займає належну посаду, яка надає йому можливість встановити та проаналізувати чи допущено будь-яким військовослужбовцем правопорушення, чи таке порушення відсутнє. Крім того, полковник ОСОБА_5 , займаючи певну посаду, має достатній досвід роботи з особовим складом, що дає йому можливість встановити факт правопорушення, чи його відсутність.

Крім того, на ОСОБА_5 , як заступника командира з виховної роботи, ст.73 ЗУ «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» покладені певні обов`язки, а саме: організовувати та проводити роз`яснення законодавства та брати участь у забезпеченні додержання військовослужбовцями його вимог; забезпечувати проведення конкретних заходів щодо зміцнення військової дисципліни та правопорядку, профілактики правопорушень серед особового складу, згуртування військових колективів; вести облік злочинів, правопорушень, надзвичайних подій та дисциплінарних провинностей, вчинених особовим складом, проводити соціологічний та соціально-психологічний аналіз їх причин, готувати аналітичні довідки щодо стану військової дисципліни; подавати донесення у порядку підпорядкованості про вчинені військовослужбовцями правопорушення;

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного та обгрнутованого висновку про те, що ОСОБА_5 , як голова комісії з проведення службового розслідування, провів його не у повному обсязі, допустив низьку виконавчу дисципліну, не належно виконав свої службові та посадові обов`язки, чим допустив порушення вимог Статуту внутрішньої служби, а тому правомірно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Наказ начальника ВМКЦ ПР №477 від 8.11.2017р., яким позивачу оголошено «догану» прийнятий керівником у відповідності до вимог діючого законодавства, порушень при його прийнятті допущено не було.

В доводах апеляційної скарги апелянт посилався на неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. На думку судової колегії, викладені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, судова колегія вважає, що постанова суду ухвалена з додержанням норм процесуального та матеріального права, а тому не вбачає підстав для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.246,315,316 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Одеського окружного адміністративного суду від 7 грудня 2017р. залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.
Повний текст судового рішення виготовлений 28 травня 2018р.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.В. Крусян

О.В. Лук`янчук