Справа № 524/2956/18
Суддя: Андрієць Д. Д.
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/2956/18
Провадження №2-а/524/301/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.06.2018 м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого - судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря - Воблікової І.О.

представника позивача - Коль О.М.

відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці адміністративну справу за позовом Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Начальника Коль Олени Миколаївни до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України,-

ВСТАНОВИВ:

І.ВИМОГИ ПОЗИВАЧА

Автозаводський РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області в особі Начальника Коль О.М. звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука із позовом, в якому просив суд прийняти рішення про примусове видворення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н. та заборонити йому в'їзд в Україну строком на п'ять років; затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н з метою забезпечення примусового видворення з поміщенням до Пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що знаходиться за адресою: Чернігівська область, Ріпкинський район, с.Розсудів, вул.Лісна, 6.

ІІ.ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.03.2018 до Автозаводського РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області надійшло подання ГУНП в Полтавській області щодо прийняття рішення про примусове повернення за межі України із застосуванням заборони подальшого в'їзду в Україну строком на три роки відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, який з 2012 року нелегально перебуває на території України. За порушення правил перебування в Україні відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол по ч.1 ст.203 КУпАП та винесено постанову про накладення штрафу в сумі 510 грн. Штраф добровільно не сплачений.

Також, 06.03.2018 Автозаводським РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області прийнято рішення про примусове повернення за межі України відповідача із застосуванням заборони щодо подальшого в'їзду в Україну строком на три роки та зобов'язано його покинути територію України до 20 березня 2018 року. З вказаним рішенням ОСОБА_1. був ознайомлений 06.03.2018. На даний час відповідач рішення Автозаводського РВ у м.Кременчуці УДМС України в Полтавській області не виконав.

В судовому засіданні представник позивача, позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

ІІІ. ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА

В судовому засіданні відповідач не заперечував проти задоволення позову.

ІV.ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

03 березня 2018 року начальником Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії ПН МПТ №063815, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.203 КУпАП.

Відповідно до змісту постанови, 03.03.2018 о 14:00 в м.Кременчуці, встановлено факт ухилення громадянина Росії ОСОБА_1 від своєчасного виїзду з України після закінчення терміну перебування в 2012 році та порушення п.2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 р. № 150.

06 березня 2018 року заступником начальника Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області Тимченко Я.О., прийнято рішення про примусове повернення з України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 р.н..

Вказане рішення отримано відповідачем 06.03.2018, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка(а.с.7).

Також, 06.03.2018 ОСОБА_1. зобов'язався не пізніше 20.03.2018 залишити територію України.

Судом також встановлено, що ОСОБА_1 із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до Управління ДМС України в Полтавській області не звертався, що підтверджується відповіддю Управління ДМС України в Полтавській області(а.с.10).

V.НОРМИ ПРАВА

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства визначається Конституцією України, ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та іншими законами України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов'язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. Іноземцям та особам без громадянства може бути надано притулок у порядку, встановленому законом.

Згідно ст.9 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства в'їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов'язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Частина 1 ст.13 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачає, що в'їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в'їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов'язання перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов'язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в'їзду в Україну; якщо така особа з порушенням встановленого законодавством України порядку здійснила в'їзд на тимчасово окуповану територію України або до району проведення антитерористичної операції чи виїзд з них або вчинила спробу потрапити на ці території поза контрольними пунктами в'їзду-виїзду.

В п.1 ч.1 ст.15 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в'їзд в Україну та виїзд з України іноземців та осіб без громадянства здійснюється за паспортним документом за наявності відповідної візи, якщо інший порядок в'їзду та виїзду не встановлено законодавством чи міжнародним договором України.

Згідно ч.2,3 ст.25 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування в Україні або які не можуть виконати обов'язок виїзду з України, не пізніше дня закінчення відповідного строку їх перебування у зв'язку з відсутністю коштів або втратою паспортного документа можуть добровільно повернутися в країну походження або третю країну, у тому числі за сприяння міжнародних організацій. Рішення про добровільне повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частинах першій і другій цієї статті, приймається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, за заявою іноземця та особи без громадянства про добровільне повернення.

Відповідно до ч.ч.1, 4, 5, 8 ст.30 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави. Іноземцям та особам без громадянства, зазначеним у цій статті, забороняється подальший в'їзд в Україну строком на п'ять років. Строк заборони щодо подальшого в'їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення та додається до строку заборони в'їзду в Україну, який особа мала до цього. Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців. Рішення суду про примусове видворення іноземця або особи без громадянства виконується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції, а стосовно іноземців та осіб без громадянства, затриманих ним у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України, - органом охорони державного кордону. Контроль за правильним і своєчасним виконанням рішення про примусове видворення здійснюється органом, за чиїм позовом суд прийняв рішення про примусове видворення. З метою контролю за виконанням іноземцем або особою без громадянства рішення про примусове видворення службові особи органу охорони державного кордону або центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, здійснюють супровід такого іноземця або особи без громадянства. Положення цієї статті не застосовуються до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту".

Згідно ч.1 ст.31 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров'ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.

В п.12 Постанови Уряду РФ від 08.07.1997 N 828 (ред. Від 18.11.2016) "Про затвердження Положення про паспорт громадянина Російської Федерації, зразка бланка та опису паспорта громадянина Російської Федерації" зазначено, що заміна паспорта проводиться за наявності таких підстав: досягнення віку, передбаченого пунктом 7 цього Положення; зміна громадянином у встановленому порядку прізвища, імені, по батькові, зміна відомостей про дату (число, місяць, рік) та / або місце народження; зміна статі; непридатність паспорта для подальшого використання внаслідок зносу, пошкодження або інших причин; виявлення неточності або помилковості зроблених у паспорті записів. Заміна паспорта проводиться і в інших випадках, передбачених нормативно-правовими актами Російської Федерації.

Пункт 7 вказаної постанови передбачає термін дії паспорта громадянина Російської Федерації, а саме від 14 років - до досягнення 20-річного віку; від 20 років - до досягнення 45-річного віку; від 45 років - безстроково. Після досягнення громадянином (за винятком військовослужбовців, що проходять службу за призовом) 20-річного і 45-річного віку паспорт підлягає заміні.

Положення ст.ст.288, 289 КАС України передбачають, що позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов'язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

У разі невиконання іноземцем або особою без громадянства обов'язків, покладених судом відповідно до частини четвертої цієї статті, чи вчинення нею порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців: 1) внесена застава за клопотанням відповідного органу (підрозділу) або за ініціативою суду звертається судом у дохід держави; 2) уповноважений орган (підрозділ) може звернутися до адміністративного суду з позовною заявою про затримання цієї особи з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

В п.3 ч.2 ст.371 КАС України визначено, що суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

Суд враховує те, що відповідач рішення пропримусове повернення з України добровільне не виконав, а також приймає до уваги відсутність підстав, визначених ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б перешкоджали поверненню ОСОБА_1 в країну походження.

Крім того, суд відзначає, що на час розгляду справи судом у ОСОБА_1 відсутні документи, які б давали право на виїзд з України, з огляду на те, що строк дії паспорту громадянина Російської Федерації закінчився в 2015 році та підлягає обміну.

Також суд приймає до уваги те, що невиконання відповідачем рішення пропримусове повернення, призвело до порушення законодавства України про правовий статус іноземців.

Викладені обставини, на переконання суду, свідчать про наявність підстав для примусового видворення ОСОБА_1 з України та, відповідно до ст.289 КАС України, підстав для його затримання з метою виконання вказаного рішення.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позов Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в частині примусового видворення та затримання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Разом із тим, враховуючи, що заборона в'їзду на територію України не відноситься до компетенції суду, суд вважає за можливе відмовити позивачу у задоволенні вимог позивача про заборону відповідачу подальшого в'їзду на територію України строком на п'ять років.

Відтак, позов Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ст.371 КАС України рішення суду підлягає негайному виконанню.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 10, 14, 241-246, 255, 288, 289, 293 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Автозаводського районного відділу у м.Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в особі Начальника Коль Олени Миколаївни до ОСОБА_1 про примусове видворення іноземця за межі території України та його затримання з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України - задовольнити частково.

Примусово видворити з території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця селища Вуктил, Ухтинського району, Республіки Комі.

Затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця селища Вуктил, Ухтинського району, Республіки Комі, з поміщенням його до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні(Чернігівська область, Ріпкинський район, с.Розсудів, вул.Лісна, 6), на строк, необхідний для забезпечення примусового видворення за межі України, але не більше як на шість місяців.

В іншій частині вимог - відмовити.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Судові витрати відсутні.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Автозаводський районний суд м.Кременчука протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Д.Андрієць