Справа № 565/188/18
Суддя: Мацький Є.М.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 565/188/18
ПОСТАНОВА
іменем України
"30" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Мацького Є.М.
суддів: Шевчук С.М.
Шидловського В.Б.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від "27" лютого 2018 р. про повернення позовної заяви у справі за позовом ОСОБА_1 до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора Кузла Ярослава Васильовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

суддя в 1-й інстанції - Незнамова І.М.,
час постановлення ухвали - не зазначено,
місце постановлення ухвали - м.Вараш,
дата складання повного тексту ухвали - не зазначено,-

ВСТАНОВИВ
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від "27" лютого 2018 року повернуто позивачу адміністративний позов ОСОБА_1 до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Вважаючи, що рішення суду ухвалено з порушенням вимог процесуального законодавства, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, просив суд скасувати ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від "27" лютого 2018 року та і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Розглянувши справу в межах, визначених статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду належить скасувати з наступних підстав.
Колегією суддів встановлено, що постановою Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 №743 від 04.01.2018р накладено на громадянина ОСОБА_1 адміністративне стягнення передбачене частиною другою статті 210 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень (а.с.7). Копію зазначеної постанови позивач одержав 09.01.2018р, що підтверджено копією поштового конверту, що долучено до матеріалів справи (а.с.8).
25.01.2018р ОСОБА_1 подав до Кузнецовського міського суду Рівненської області адміністративний позов, просив скасувати постанову Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 №743 від 04.01.2018р. про накладення адміністративного стягнення на підставі частини другої статті 210 КУпАП.
Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від "26" січня 2018 року залишено без руху адміністративний позов з підстав пропуску строку звернення до адміністративного суду з позовною заявою.
06.02.2018р на адресу Кузнецовського міського суду Рівненської області від позивача надійшло клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з адміністративним позовом. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 11.01.2018р вже звертався до суду першої інстанції з адміністративним позовом до Військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 майора ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Однак, ухвалою суду від 15.01.2018р залишено позовну заяву без руху з підстав недодержання вимог оформлення позовної заяви згідно статті 160 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме: не зазначено реєстраційного номеру облікової картки платника податків (для фізичної особи) позивача; не вказано відомості не подання іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав. Позивач та його представник копію зазначеної ухвали суду отримали 17.01.2018р., що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. У визначений судом строк представником позивача було подано клопотання про долучення доказів до матеріалів адміністративної справи, додавши копію картки фізичної особи платника податків позивача ОСОБА_1 . Однак, ухвалою суду від 24.01.2018р адміністративний позов повернуто позивачу.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду з позовом про оскарження постанови №743 від 04.01.2018р про накладення адміністративного стягнення, а заявлене позивачем клопотання про поновлення строку для звернення до суду щодо оскарження зазначеної постанови не було аргументоване та підтверджене доказами поважності пропуску строку звернення до суду.
Надаючи оцінку висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.
Згідно частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).
Частиною 1 статті 289 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.
Пропущення строків звернення до адміністративного суду не може бути безумовною підставою для повернення адміністративного позову, оскільки процесуальним законодавством передбачено можливість визнання судом причини пропуску таких строків поважними і в такому випадку справа розглядається і вирішується в порядку, встановленому КАС України.
Поважними причинами пропущення строків звернення до суду необхідно розуміти обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами. Разом з тим, на законодавчому рівні не регламентується, які причини є поважними, а які ні. Питання щодо визначення поважності підстав пропуску строку звернення до суду залишається на розсуд суду.
Згідно прецедентного права Європейського Суду право на доступ є одним з аспектів права на суд, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним за змістом, зокрема, коли умови прийнятності скарги визначені, оскільки за своєю природою вона потребує регулювання з боку держави, яка користується певною свободою розсуду в цьому відношенні. Тим не менше, ці обмеження не повинні обмежувати або зменшити доступ людини таким чином або в такій мірі, що сама суть права знеціниться; такі обмеження не будуть сумісні з положеннями Конвенції, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумної пропорційності між використовуваними засобами і переслідуваною метою (рішення Європейського Суду з прав людини у справі Перес де Рада Каванілес проти Іспанії).
Як випливає з рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання слід звертати увагу на обставини справи.
У справі Белле проти Франції Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а згідно статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
За таких обставин, колегія суддів приходить висновку, що суд першої інстанції не встановивши наявність поважних причин пропуску позивачем встановленого строку звернення до адміністративного суду, прийшов передчасного висновку про відсутність підстав для визнання причин пропуску такого строку поважними, а тому, зазначена ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Згідно частини першої статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив вищенаведені порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення даної справи по суті, внаслідок чого його ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись статтями 308, 311, 320, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Кузнецовського міського суду Рівненської області від "27" лютого 2018 р. скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.М. Мацький

судді: С.М. Шевчук

В.Б. Шидловський
Повне судове рішення складено "30" травня 2018 р.