Справа № 812/1394/17
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року справа №812/1394/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Міронової Г.М., Компанієць І.Д.,

секретар судового засідання Токарева А.Г.,

за участю: позивача не зявився,

представника відповідача ОСОБА_2, довіреність № 99-99-11-17/05/92 від 17.01.2018 року,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року у справі № 812/1394/17 (головуючий 1 інстанції Чернявська Т.І., повний текст складений 27 листопада 2017 року, м. Сєвєродонецьк) за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення від 01 червня 2017 року № 7166/3/99-99-11-02-02-25 про залишення скарги без розгляду,-

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулась до Луганського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення від 01.06.2017 року № 7166/3/99-99-11-02-02-25 про залишення скарги без розгляду.

Постановою від 23 листопада 2017 року, Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Державної фіскальної служби України від 01 червня 2017 року № 7166/3/99-99-11-02-02-25 про залишення скарги без розгляду.

Стягнуто з Державної фіскальної служби України на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1600,00 грн.

Задовльняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивачем дотримано строк звернення з повторною скаргою до Державної фіскальної служби України, оскільки останній день звернення припадав на святковий день.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач звернувся з апеляційною скаргою в якій, пославшись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що пославшись на положення Європейської Конвенції про обчислення строків від 16.05.1972 року, суд першої інстанції не врахував того, що сфера дії вищевказаної Конвенції розповсюджується виключно на цивільні, комерційні та адміністративні справи. Вважає, що вищевказаною Конвенцією передбачено окремі процесуальні питання обчислення строків саме у судочинстві, проте дана Конвенція не містить посилань на те, що така Конвенція застосовується до податкових правовідносин.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, наполягав на її задоволенні.

Позивач в судове засідання не зявився, надав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечував проти доводів апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзив, заслухавши пояснення представника відповідача, встановила наступне.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 18.10.2017 року за № НОМЕР_1, ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстрована фізичною особою підприємцем з 04.12.2013 року та перебуває на обліку в Рубіжанській обєднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Луганській області як платник єдиного внеску (а.с. 21-22).

13.01.2017 року позивачем отримано вимогу Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2016 року № Ф-215-25 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 9369,47 грн. (а.с. 33, 33 зв.).

23.01.2017 року на вимогу Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2016 року № Ф-215-25 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 9369,47 грн. позивачем подана первинна скарга від 22.01.2017 року до Головного управління ДФС у Луганській області (арк. спр. 34, 35).

Рішенням від 27.02.2017 року № ФОП-28/13-32-10-01-09 про результати розгляду скарги Головне управління ДФС у Луганській області вимогу Рубіжанської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Луганській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.11.2016 року № Ф-215-25 зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування в сумі 9369,47 грн. залишило без змін, а скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 від 22.01.2017 року - без задоволення (а.с. 36-37).

Рішення Головного управління ДФС у Луганській області від 27.02.2017 року № ФОП-28/13-32-10-01-09 про результати розгляду скарги отримано позивачем 29.04.2017 року (а.с. 31, 37 зв., 66).

10.05.2017 року позивачем подано повторну скаргу від 07.05.2017 року до Державної фіскальної служби України на зазначені рішення податкових органів (а.с. 8, 38-39, 39 зв., 67-68).

05.08.2017 року позивач отримала рішення Державної фіскальної служби України від 01.06.2017 року № 7166/3/99-99-11-02-02-25 про залишення скарги без розгляду внаслідок порушення законодавчо встановленого 10-денного строку для її подання (а.с. 6-7, 40, 48).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суть спірних правовідносин у даній справі полягає у правомірності винесення контролюючим органом рішення про залишення скарги позивача без розгляду.

Статтею 56 Податкового кодексу України врегульовані питання оскарження рішень контролюючих органів.

Зокрема, статтею 56 Податкового кодексу України передбачено:

- рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку (пункт 56.1);

- у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункт 56.6);

- скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується пункт 56.3);

- у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня (пункт 56.6);

- у разі коли останній день строків, зазначених у цій статті, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший робочий день, що настає за вихідним або святковим днем (пункт 56.13);

- днем подання скарги вважається день фактичного отримання скарги відповідним контролюючим органом, а в разі надсилання скарги поштою - дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника податків поштового відправлення із скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку в повідомленні про вручення поштового відправлення або на конверті (пункт 56.16).

Процедуру подання та розгляду контролюючим органом скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - вимога) та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, передбачених частинами десятою, одинадцятою статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон); скарг банків на рішення про накладення фінансових санкцій, передбачених частиною дванадцятою зазначеної статті, визначає Порядок розгляду контролюючими органами скарг на вимоги про сплату недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та на рішення про нарахування пені та накладення штрафу, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2015 року № 1124 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.02.2016 року за № 178/28308 (далі Порядок № 1124).

Згідно з пунктом 1 розділу IІІ «Подання повторної скарги» Порядку № 1124 (тут і надалі посилання на норми Порядку № 1124 наводяться в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин і до 26.09.2017 року) у разі якщо головні управління ДФС в областях, місті Києві надсилають скаржнику рішення про повне або часткове незадоволення його скарги, такий скаржник має право звернутися протягом десяти календарних днів, наступних за днем отримання відповіді, з повторною скаргою до ДФС. Строк, встановлений для подання повторної скарги, не вважається пропущеним, якщо до його закінчення скаргу та інші документи до неї передано на пошту. Датою передачі скарги на пошту вважається дата отримання відділенням поштового зв'язку від платника єдиного внеску поштового відправлення зі скаргою, яка зазначена відділенням поштового зв'язку на конверті або в повідомленні про вручення поштового відправлення.

Відповідно до пункту 3 розділу ІV «Розгляд скарг» скарга, подана з порушенням порядку і строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу IІІ цього Порядку, а також відкликана відповідно до цього Порядку, не підлягає розгляду контролюючими органами, про що виноситься рішення про залишення скарги без розгляду та робиться відмітка в журналі реєстрації скарг.

Рішення ДФС, прийняте за розглядом скарги, може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 6 розділу IІІ «Подання повторної скарги» Порядку № 1124).

При цьому, Порядком № 1124 не передбачено, що у разі якщо останній день строків, визначених пунктом 3 розділу II та пунктом 1 розділу IІІ цього Порядку, припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший наступний робочий день.

Суд вважає, що в даному випадку існує прогалина в законі, тобто часткова відсутність в діючому нормативно-правовому акті необхідної юридичної норми.

Суд зазначає, що прогалина може бути усунена також конкретизуючим актом або актом офіційного нормативного тлумачення, яким неврегульовані суспільні відносини включені до кола відносин, що регулюються якимось нормативним приписом.

Засобами подолання прогалин є аналогія закону та аналогія права.

Суд наголошує, що аналогія закону означає вирішення справи на підставі закону, який регулює суспільні відносини, схожі на не врегульовані правом. Таким чином, перш за все треба розшукати нормативний припис, який регулює аналогічні, найбільш близькі правові відносини. Схожість фактів, які аналізуються, і фактів, що закріплені в нормі, яка застосовується за аналогією, має бути відображена в суттєвих, аналогічних у правовому відношенні ознаках.

Також суд зазначає, що аналогія за законом передбачає пошук норми передовсім за предметом правового регулювання, тобто розглядаються юридичний інститут, галузь законодавства, а в подальшому можливе звернення до іншої галузі і до законодавства в цілому (субсидіарне застосування). Знайшовши найбільш близьку за змістом норму, треба вирішувати казус на її підставі з урахуванням інших аналогічних норм, принципів інституту і галузі, до яких належить норма.

Абзацом третім пункту 2 розділу ІV «Розгляд скарг» Порядку № 1124 закріплено, що у разі якщо останній день строків, зазначених у пункті 1 цього розділу (30-денний строк для прийняття контролюючим органом вмотивованого рішення та надіслання платнику єдиного внеску), припадає на вихідний або святковий день, останнім днем таких строків вважається перший наступний робочий день.

Відповідно до статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Таким чином, днями визначається строк, тобто певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно з частиною п'ятою статті 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

При цьому, статтею 255 Цивільного кодексу України передбачено порядок вчинення дій в останній день строку. Так, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв'язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Окрім того, у Європейській конвенції про обчислення строків (ETS N 76) від 16 травня 1972 року, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказано, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadquem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Таким чином, оскільки ані нормами Податкового Кодексу України, ані нормами Порядку № 1124 не врегульоване питання врахування вихідних (святкових) днів до десятиденного строку на оскарження рішення податкового органу, застосувавши аналогію закону, вирішується вищевказане проблемне питання.

Також, суд, вважає за необхідне зазначити, що пунктом 56.21 ст. 56 ПК України встановлено, що у разі коли норма цього Кодексу чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі цього Кодексу, або коли норми різних законів чи різних нормативно-правових актів, або коли норми одного і того ж нормативно-правового акта суперечать між собою та припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов'язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Матеріалами справи підтверджується своєчасне подання позивачем до податкового органу повторної скарги.

Таким чином, застосувавши аналогію закону, враховуючи положення Європейської конвенції про обчислення строків, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанцій про перенесення граничного строку подання повторної скарги якщо останній день сплати припадає на вихідний святковий день.

Враховуючи встановлені по справі обставини, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте із дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду першої інстанції, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. 243, 244, 250, 310, 313 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року у справі № 812/1394/17 за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним рішення від 01 червня 2017 року № 7166/3/99-99-11-02-02-25 про залишення скарги без розгляду - залишити без задоволення.

Постанову Луганського окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року у справі № 812/1394/17 залишити без змін.

Повний текст постанови складений 30 травня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя І.В. Геращенко

Судді Г.М. Міронова

ОСОБА_4