Справа № 200/16589/17(2-а/200/1206/17)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

31 травня 2018 рокусправа № 200/16589/17(2-а/200/1206/17)
Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Прокопчук Т.С.

судді: Круговий О.О. Мельник В.В.

за участю секретаря судового засідання: Горшкова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2

на постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року (головуючий суддя: Шевцова Т.В.) по адміністративній справі №200/16589/17(2а/200/1206/17)

за адміністративним позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про спонукання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, 25.09.2017 року звернулася до суду з позовом до відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпрі (далі - Центральне ОУ ПФУ в м. Дніпрі), в якому просить визнати протиправною бездіяльність та зобов'язати відповідача починаючи з дати звернення - 06.12.2016 року виплачувати їй пенсію за віком, як не працюючому пенсіонеру з врахуванням усього стажу, заробітної плати для обчислення пенсії та підвищень до пенсії згідно з ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі - Закон № 1058-IV).

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2017 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить постанову скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апеляційна скарга обґрунтована неправомірністю висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за приписами Закону № 1058-IV, з урахуванням ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, а також правильність застосування судом норм права та правової оцінки обставин у справі, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як вбачається з матеріалів справи, з вересня 1993 року ОСОБА_1Ю виїхала з України на постійне місце проживання в Ізраїль, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Перед виїздом за кордон позивач мешкала за адресою: м. Дніпропетровська, вул. Запорізьке шосе,10/7.

06.12.2016 року через свого представника, що діяв на підставі нотаріально посвідченої довіреності, ОСОБА_1 звернулася до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську (далі - Центральне ОУ ПФУ в м. Дніпропетровську), правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, з заявою щодо призначення їй пенсії за віком відповідно до приписів Закону № 1058-IV.

Листом №4826/05/12 від 03.03.2017 року правонаступник відповідача Центральний ОУ ПФУ в м. Дніпрі, повідомив позивача про відсутність підстав для призначення їй пенсії за віком з посиланням на відсутність реєстрації місця проживання на території України, та ненадання оригіналу трудової книжки, внаслідок чого відсутні законодавчі підстави для призначення пенсії в Україні.

Не погодившись з даною відмовою, позивач через свого представника звернулася до суду з відповідним позовом.

Частиною 1 ст.46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами ч. 1 ст. 8, ч.1 ст. 26 Закону № 1058-IV, в редакції на час виникнення спірних правовідносин визначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у ст. 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років. До досягнення віку, встановленого абзацом першим цієї статті, право на пенсію за віком мають жінки 1961 року народження і старші після досягнення ними: 55 років - які народилися до 30.09.1956 року включно.

07.10.2009 року Конституційний Суд України рішенням № 25-рп/2009 визнав неконституційними п. 2 ч. 1 ст. 49, другого речення ст.51 Закону № 1058-IV, щодо припинення виплати пенсії пенсіонерам на час постійного проживання за кордоном у разі, якщо Україна не уклала з відповідною державою міжнародний договір з питань пенсійного забезпечення і якщо згода на обов'язковість такого міжнародного договору не надана Верховною Радою України.

Після прийняття рішення Конституційного Суду України і на теперішній час інших законів, які регламентують виплату пенсій пенсіонерам, які постійно проживають у державах, з якими Україною не укладено відповідного договору, не прийнято.

Отже, з 07.10.2009 року порядок виплати пенсії громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, регулюється нормами Закону № 1058-IV, з урахуванням вищезазначеного рішення Конституційного Суду України.

Крім того ч. 1 ст. 24, ч. 3 ст. 25 Конституції України визначено, що не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Україна гарантує піклування та захист своїм громадянам, які перебувають за її межами.

Аналогічні приписи викладенні також Європейським судом з прав людини у рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 07.02.2014 року.

Викладене свідчить, що право громадянина на призначення пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні.

Із матеріалів справи вбачається, що на час звернення до відповідача з заявою про призначення пенсії 06.12.2016 року ОСОБА_1 досягла віку 68 років, має страховий стаж більше 32 років, що безумовно свідчить про наявність підстав для призначення їй пенсії за віком за Законом № 1058-IV.

Частиною 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 Закону № 1058-IV визначено, що мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. У разі виплати застрахованій особі довічної пенсії, передбаченої цим Законом, мінімальний розмір пенсії за віком у солідарній системі зменшується на розмір зазначеної пенсії.

За кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 % розміру пенсії, обчисленої відповідно до ст. 27 цього Закону, але не більш як на 1 % мінімального розміру пенсії за віком, зазначеного в абзаці першому цієї частини.

Жінкам, які народилися у період по 31.12.1961 року, після виходу на пенсію встановлюється підвищення розміру пенсії, обчисленого відповідно до ст. 27 цього Закону, в розмірі 2,5 % за кожні шість місяців більш пізнього виходу на пенсію, починаючи з 55 років до досягнення ними 60-річного віку.

Враховуючи те, що питання призначення ОСОБА_1 пенсії за віком за Законом № 1058-IV, з урахуванням, зокрема положень ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 даного Закону Пенсійним органом фактично не розглядалося, та відповідного рішення з цього приводу не приймалося, суд апеляційної інстанції вважає неможливим перебирання на себе дискреційні повноваження відповідача та задоволення позовних вимог в цій частині.

Належним способом захисту прав позивача в даному випадку є покладання на правонаступника відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зобов'язання повторно розглянути питання призначення позивачу пенсії за віком за Законом № 1058-IV, з урахуванням, зокрема положень ч. 1 ст. 28, ч. 3 ст. 29 даного Закону.

Оскільки судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, це є підставою для скасування винесеної ним постанови, з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягненням на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплаченої суми судового збору в розмірі 1 600 грн. відповідно до приписів ст. 139 КАС України (в редакції з 15.12.2017 року).

Керуючись ст. 12, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 листопада 2017 року по адміністративній справі №200/16589/17(2а/200/1206/17) - скасувати та прийняти нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути питання можливості призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з урахуванням положень частини 1 статті 28, частини 3 статті 29 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування»,та прийняти відповідне рішення.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області сплачену суму судового збору в розмірі 1 600 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 1 червня 2018 року.

Головуючий суддя: Т.С. Прокопчук

Суддя: О.О. Круговий

Суддя: В.В. Мельник