Справа № 357/5897/18
Суддя: Бондаренко О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/5897/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий - суддя Бондаренко О. В. ,

при секретарі - Бондаренко Н. В.,

за участі: представника позивача - Іщенка А.П.,

відповідача - громадянина Латвії ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 4 в м. Біла Церква адміністративну справу за позовом Управління Державної міграційної служби України в Київській області в особі Білоцерківського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Київській області до громадянина Латвії ОСОБА_3, про затримання та примусове видворення за межі території України,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом 31.05.2018 року про примусове видворення громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, мотивуючи тим, що 31.05.2018 року з метою запобігання та протидії нелегальній міграції, іншим порушенням в міграційні сфері на адресу УДМС України в Київській області надійшло повідомлення Управління боротьби зі злочинами пов'язаними з торгівлею людьми ГУ НП в Київській області щодо незаконного перебування на території України громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який 21.11.2016 року Ширяївським районним судом Одеської області був засуджений до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місці за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.ст.70,71 КК України. Згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 02.03.2017 року вирок першої інстанції було переглянуто та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. За оперативною інформацією громадянин Латвії ОСОБА_3 під час відбування покарання на шлях виправлення не став, після звільнення з місць позбавлення волі має намір продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, дотримуватись кримінальних «понять» та «звичаїв», впливати на криміногенний елемент, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, для підтримання злодійських традицій, що негативно відображається на оперативній обстановці в області. З 07.04.2016 року відповідач відбував покарання у Білоцерківській виправній колонії № 35 та був звільнений 31.05.2018 року умовно - достроково на 6 місяців 23 дні. За обліками УДМС України в Київській області відповідач зареєстрованим не значиться, з питань, які відносяться до компетенції міграційної служби, до територіальних підрозділів та органу, не звертався. Отже, відповідач знаходиться на території України з порушенням правил перебування іноземців на території України та у нього відсутні підстави, що дають право законно перебувати на території України. Враховуючи, що у відповідача не має постійного місця проживання, роботи та законних джерел доходів, не має підстав для тимчасового перебування на території України, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, порушення ним міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України, є всі підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання рішення територіального підрозділу ДМС про примусове повернення та рішення суду про його видворення. Позивач просив в судовому порядку затримати громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусово видворити з України громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини, викладені в позовній заяві, просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні зазначив, що перекладач йому не потрібен, українську мову розуміє, свої інтереси буде захищати сам без допомоги адвоката, позов визнає в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що громадянин Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 21.11.2016 року був засуджений Ширяївським районним судом Одеської області до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 3 місці за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст.ст.70,71 КК України. Згідно постанови Апеляційного суду Одеської області від 02.03.2017 року вирок першої інстанції було переглянуто та призначено остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців. З 07.04.2016 року відповідач відбував покарання у Білоцерківській виправній колонії № 35 та був звільнений 31.05.2018 року умовно - достроково на 6 місяців 23 дні. За обліками УДМС України в Київській області відповідач зареєстрованим не значиться, з питань, які відносяться до компетенції міграційної служби, до територіальних підрозділів та органу, не звертався, не має постійного місця проживання, роботи та законних джерел доходів, не має підстав для тимчасового перебування на території України, не має достатнього фінансового забезпечення його проживання в Україні та для виїзду за межі України, наявні порушення ним міграційного законодавства щодо терміну тимчасового перебування на території України що підтверджено матеріалами справи та визнається відповідачем.

Згідно п. 3 ч. 4 статті 46 КАС України, громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об'єднання, юридичні особи, які не є суб'єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб'єкта владних повноважень про примусове видворення за межі території України.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, або орган охорони державного кордону на підставі відповідного рішення з наступним повідомленням протягом 24 годин прокурора розміщує іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першої цієї статті, у пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У разі звернення особи під час її перебування в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, вона продовжує перебувати в зазначеному пункті до остаточного прийняття рішення за заявою.

Згідно вимог ч. 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до між - народного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Як роз'яснено в п. 26 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 25 червня 2009 року № 1 «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов'язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» іноземець та особа без громадянства можуть бути примусово видворенні за межі України з підстав та в порядку, що визначені ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства»,ст. 13 Закону України «Про імміграцію».

Примусове видворення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту».

Під час вирішення питання про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства судам варто враховувати, що особа в будь-якому разі не підлягає видворенню, якщо підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

У судовому засіданні відповідач визнав, що перебуває на території держави Україна незаконно, він не відноситься до осіб, яким надано статус біженця і не є особою, яка потребує додаткового захисту, з відповідними заявами до працівників ДМС України він не звертався.

Крім того, останній не підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод або ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», доказів в спростування даних обставин до суду не надано.

Відповідно до пункту 1.8 Інструкції про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрацією державної прикордонної служби України та Служби безпеки України від 23 квітня 2012 року № 353/271/150, примусове видворення передбачає: виявлення порушника, поміщення його в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України (далі - ПТПІ), документальне оформлення примусового видворення, подальше супроводження іноземця до пункту пропуску через державний кордон України чи до країни походження.

Відповідно до пункту 1 Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, (далі - Типове положення) пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, є державною установою, що призначена для тимчасового утримання іноземців та осіб без громадянства у разі, коли вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або є обґрунтовані підстави вважати, що вони ухилятимуться від виконання такого рішення, або прийнято адміністративним судом постанову про їх примусове видворення за межі України, або вони прибули на територію України відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, або не мають законних підстав для перебування на території України і підлягають примусовому видворенню за її межі.

На виконання абзацу 3 пункту 3 розділу IV «Прикінцеві положення» Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та Типового положення про пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1110, з метою нормативно-правового врегулювання порядку дій посадових осіб пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, територіальних органів та територіальних підрозділів Державної міграційної служби України, органів охорони державного кордону з питань розміщення іноземців та осіб без громадянства в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, їх утримання, ідентифікації, примусового видворення, а також звільнення з пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 лютого 2016 року № 141 затверджено Інструкцію про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - Інструкція № 141).

Згідно з пункту 12 Розділу ІІ Інструкції № 141 іноземці та особи без громадянства утримуються в ПТПІ протягом строку, необхідного для виконання постанови адміністративного суду: про примусове видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з України; затримання з метою ідентифікації та забезпечення передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, але не більш як 12 місяців.

Аналіз наведених норм чинного законодавства дає підстави вважати, що клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.

Згідно ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для затримання громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, та примусового видворення з України.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 371 КАС України суд, який ухвалив рішення, за заявою учасників справи або з власної ініціативи може ухвалою в порядку письмового провадження або зазначаючи про це в рішенні звернути до негайного виконання рішення про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства.

Керуючись ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст. 2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 288, 289, 371 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Затримати громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з поміщенням його до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України та примусово видворити з України громадянина Латвії ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма

учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:О. В. Бондаренко