Справа № 804/2902/17
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2017-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2017 року

справа № 804/2902/17

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючий суддя: Сафронової С.В.

судді: Чепурнова Д.В. Мельника В.В.

за участю секретаря судового засідання: Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 р. у справі № 804/2902/17 за позовом Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Приватного підприємства «МІДАС КР» про стягнення адміністративно-господарських санкцій,-

ВСТАНОВИЛА:

Дніпропетровське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просить стягнути з Приватного підприємства «МІДАС КР» суму адміністративно-господарських санкцій у розмірі 18791,90 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач відповідно до ст.20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» за 1 робоче місце, призначене для працевлаштування інвалідів і не зайняте інвалідом, повинен до 18.04.2017 року самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції, які визначені у звіті відповідача за формою 10-ПІ за 2016р.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 червня 2016 р. у справі № 804/2902/16 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з постановою суду, відповідач подав апеляційну скаргу якій просить скасувати суду першої інстанції та ухвалите нове рішення, задовільнивши позовну заяву позивача. як таку що винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення, внаслідок наступного.

Судом першої інстанції встановлено та як вбачається з матеріалів справи, що Приватне підприємство «МІДАС КР» 30 січня 2017 року було подано до Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2016р., яким повідомлялося про необхідність у працевлаштуванні на підприємство 1 інваліда.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідач подавав до Центру зайнятості Звітність - інформацію про попит на робочу силу (вакансії) від 05.01.2016, 03.03.2016, 05.05.2016, 31.11.2016.

Також відповідач повідомляв Криворізький міськрайонний центр зайнятості про вакансії для працевлаштування інвалідів , актуальні протягом 2016 року.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених позовних вимог Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів.

Судова колегія апеяційної інстанції погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій, громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою ст. 19 і забезпечують працевлаштування інвалідів.

Стаття 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» передбачає, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

З доводами апеляційної скарги про те, що застосування адміністративно-господарських санкцій визначених ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» не залежіть від вчинення відповідачем усіх необхідних заходів, щодо працевлаштування інвалідів, колегія суддів не може погодитись, оскільки це суперечить самому правовому поняттю «адміністративно-господарські санкції».

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання.

Отже, обов'язковою умовою для застосування санкцій до суб'єкта господарювання є саме порушення та/або не виконання вимог законодавства у сфері господарювання. Само по собі застосування санкцій через визначення їх нормами закону без встановлення факту порушень учасником господарських відносин є неможливим.

Вказані обставини свідчать про належне виконання відповідачем вимог Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» щодо виконання нормативів працевлаштування інвалідів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості та безпідставності застосування до Приватного підприємства «МІДАС КР» адміністративно-господарських санкції.

Враховуючи сукупність викладених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 160, 198, 200, 205, 206 Кодексу адміністративного судочинства України судова колегія, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу Дніпропетровського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 червня 2017 р. у справі № 804/2902/17 – без змін.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 254 КАС України та може бути оскаржена відповідно до ст. 212 КАС України.

Головуючий суддя: С.В. Сафронова

Суддя: Д.В. Чепурнов

Суддя: В.В. Мельник