Справа № 419/3815/17
Суддя: Іванова О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 419/3815/17
Провадження № 2-а/419/12/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» травня 2018 року Новоайдарський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Іванової О. М.,

при секретарі Логвиновій О. А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Новоайдар Луганської області адміністративний позов ОСОБА_4 до Новоайдарської селищної ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до Новоайдарського районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.09.2015 року він звернувся до Новоайдарської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, загальною площею 16,9583 га, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Луганської області, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області.

15.10.2015 року рішенням сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 ОСОБА_4 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки.

У звязку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки. 15.03.2016 року постановою Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 419/2190/15-а ухвалене рішення про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради Луганської області № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки, вказаної в заяві вх.№ Ж-81 від 25.09.2015 року.

16.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Новоайдарської селищної ради з заявою (вх.№ 257 від 16.06.2016) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Новоайдарської селищної ради Луганської області.

23.06.2016 року рішенням одинадцятої сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 11/14-7 затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт.Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області.

29.09.2017 року ОСОБА_4 направив відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з клопотанням прийняти рішення про надання йому земельної ділянки у користування, терміном на 49 років, загальною площею 16,9583 га (пасовища), в тому числі: ділянка № 1 площею 6,9816 га кадастровий номер :42:012:0132, ділянка № 2 площею 6,2122 га кадастровий номер :42:012:0134, ділянка № 3 площею 3,7645 га кадастровий номер :42:012:0133, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області, для ведення фермерського господарства.

19.10.2017 ОСОБА_4 було отримано лист за № 892 від 13.10.2017 від відповідача, в якому вказано: «Прохання, викладене в Вашій заяві, вже розглядалось Новоайдарською селищною радою. Відповіді були надіслані на Вашу адресу листування. Зважаючи на вищевикладене та керуючись частиною другою статті 8 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/ 96-ВР Ваша заява від 29.09.2017 р., вхідний селищної ради № 331 від 29.09.2017, не підлягає розгляду». Даним листом відповідач відмовив у прийнятті рішення про надання земельної ділянки у користування у відповідності до частини 6 статті 123 Земельного Кодексу України, по отриманому 29.09.2017 проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства Позивачу.

Зважаючи на вищевикладені обставини, позивач згідно внесених уточнень до адміністративного позову просив суд визнати дії Новоайдарської селищної ради щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_4 від 29.09.2017 року про надання земельної ділянки загальною площею 16,9583 га у користування для ведення фермерського господарства протиправними, зобовязати Новоайдарську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_4 від 29.09.2017 року про надання земельної ділянки загальною площею 16,9583 га у користування для ведення фермерського господарства та прийняти відповідне рішення згідно вимог ст.123 Земельного кодексу України та стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 3200,00 грн, що становлять суму судового збору, сплаченого позивачем за подання адміністративного позову до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні.

Представники відповідача - ОСОБА_2, ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі, клопотали про відмову в задоволенні уточнення до адміністративного позову, мотивуючи це тим, що в наданих уточненнях позивачем фактично змінено предмет позову, що не допускається на стадії розгляду справи по суті.

Заслухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, дослідивши подані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що 25.09.2015 року ОСОБА_4 звернувся до Новоайдарської селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, строком на 49 років, загальною площею 16,9583 га, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар Луганської області, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області.

15.10.2015 року рішенням сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 ОСОБА_4 було відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки.

У звязку з вищевикладеним, позивач звернувся до суду з позовом до Новоайдарської селищної ради про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки. 15.03.2016 року постановою Донецького апеляційного адміністративного суду по справі № 419/2190/15-а ухвалене рішення про визнання противоправним та скасування рішення сорок другої сесії шостого скликання Новоайдарської селищної ради Луганської області № 42/3-6 від 15.10.2015 року в частині відмови в наданні дозволу на розробку проекту щодо відведення земельної ділянки, вказаної в заяві вх.№ Ж-81 від 25.09.2015 року (а.с.10).

16.06.2016 року ОСОБА_4 звернувся до Новоайдарської селищної ради з заявою (вх.№ 257 від 16.06.2016) про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт Новоайдар Новоайдарської селищної ради Луганської області.

23.06.2016 року рішенням одинадцятої сесії сьомого скликання Новоайдарської селищної ради № 11/14-7 затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_4 для ведення фермерського господарства, розташованої в межах населеного пункту смт Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області (а.с.11).

29.09.2017 року ОСОБА_4 направив відповідачу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки з клопотанням прийняти рішення про надання йому земельної ділянки у користування, терміном на 49 років, загальною площею 16,9583 га (пасовища), в тому числі: ділянка № 1 площею 6,9816 га кадастровий номер :42:012:0132, ділянка № 2 площею 6,2122 га кадастровий номер :42:012:0134, ділянка № 3 площею 3,7645 га кадастровий номер :42:012:0133, розташованої в межах населеного пункту смт. Новоайдар, на території, яка за даними Державного земельного кадастру враховується в Новоайдарській селищній раді Новоайдарського району Луганської області, для ведення фермерського господарства (а.с.12).

19.10.2017 ОСОБА_4 було отримано лист за № 892 від 13.10.2017 року від відповідача, яким позивачу було відмовлено в розгляді заяви від 29.09.2017 року у звязку з тим, що прохання, викладене в даній заяві, вже розглядалось Новоайдарською селищною радою та відповіді були надіслані на адресу листування (а.с.13).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Згідно ст. 3 Закону України "Про звернення громадян" заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Згідно ст.19 Закону України "Про звернення громадян" органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов'язані, зокрема, письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та обєднання).

Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об'єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє ОСОБА_5 Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 123 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

Відповідно до ч. 13 ст. 123 ЗК України підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до п. 10.3 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі» у разі визнання судом неправомірними дій чи бездіяльності відповідача суд може зобов'язати його вчинити чи утриматися від вчинення певних дій у спосіб, визначений чинним законодавством, яким може бути захищено/відновлено порушене право. Резолютивна частина рішення не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов'язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє. Суд може ухвалити постанову про зобов'язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб'єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Відпововідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 16.04.2010 року при розгляді справ за позовами до органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування в разі незгоди з рішеннями з питань, віднесених у галузі земельних відносин до їх компетенції (зокрема, про відмову в передачі земельної ділянки у власність чи користування, у продажі земельної ділянки, в наданні дозволу і вимог на розроблення проекту відведення земельної ділянки тощо), суд за наявності підстав для задоволення позову визнає рішення такого органу недійсним і зобов'язує його залежно від характеру спору виконати певні дії, передбачені його компетенцією (або не вчиняти чи припинити їх), на захист порушеного права, як цього вимагає законодавство, або надає право позивачеві вчинити певні дії для усунення порушень його права. Суд вирішує ці питання по суті, якщо це відповідає закону (наприклад, визнає відповідно до частини третьої статті 1 Закону України від 5 червня 2003 р. N 899-IV (899-15) "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" право на земельну частку (пай), якщо районною (міською) державною адміністрацією безпідставно відмовлено у видачі документа, що посвідчує право на земельну частку (пай); вирішує відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України від 19 червня 2003 р. N 973-IV ( 973-15 ) "Про фермерське господарство" питання про надання земельної ділянки у власність або оренду для створення фермерського господарства, якщо відповідна районна (міська) державна адміністрація чи орган місцевого самоврядування безпідставно відмовили в цьому або, незважаючи на рішення суду, що зобов'язує їх розглянути заяву з цього приводу, не розглядають її за наявності необхідних документів). В інших випадках суд не може вирішувати питання, віднесені до компетенції органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, зокрема про передачу земельних ділянок у постійне користування, оренду, укладення чи поновлення договору оренди земельної ділянки, зміну цільового призначення землі тощо.

Відповідно до п. 14 Листа ВСУ від 29.10.2008 № 19-3767/0/8-08 при розгляді справ за адміністративними позовами до органів державної влади чи органів місцевого самоврядування про визнання неправомірною бездіяльності щодо нерозгляду заяви про надання земельної ділянки в оренду, про передачу земельної ділянки у власність, суди вправі зобов'язати відповідний орган розглянути зазначене питання, а не приймати рішення про надання в оренду (передачу у власність), що не належить до компетенції суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заслухавши доводи сторін, оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість доводів позивача та наявність підстав для часткового задоволення позову в частині визнання дій Новоайдарської селищної ради щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_4 від 29.09.2017 року протиправними та забов'язання Новоайдарської селищної ради розглянути заяву ОСОБА_4 від 29.09.2017 року про надання земельної ділянки загальною площею 16,9583 га у користування для ведення фермерського господарства та зобов'язання прийняти відповідне рішення згідно вимог ст.123 Земельного кодексу України.

На підставі ст. ст. 1-4, 116, 122, 123, 186-1 Земельного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 9, 242-246 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_4 до Новоайдарської селищної ради про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати дії Новоайдарської селищної ради щодо відмови у розгляді заяви ОСОБА_4 від 29.09.2017 року про надання земельної ділянки загальною площею 16,9583 га. у користування для ведення фермерського господарства протиправними.

Зобовязати Новоайдарську селищну раду розглянути заяву ОСОБА_4 від 29.09.2017 року про надання земельної ділянки загальною площею 16,9583 га. у користування для ведення фермерського господарства та прийняти відповідне рішення згідно вимог ст.123 Земельного кодексу України.

В задоволенні інших вимог позивача відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 08 травня 2018 року.

Головуючий О. М. Іванова