Справа № 750/3122/18
Суддя: Карапута Л. В.
Дата ухвалення: 2018-06-01 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 750/3122/18
Провадження № 2-а/750/403/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2018 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

судді Карапута Л.В.,

секретаря Карацюба М.М.,

за участю позивача,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції ОСОБА_2 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

третя особа Департамент патрульної поліції,

в с т а н о в и в:

05 квітня 2018 року позивач звернувся з позовом та просив суд визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР № 271591 від 17.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі. Одночасно просив поновити строк на оскарження вказаної постанови, оскільки отримав поштою лише 28.03.2018 року

В обґрунтування позову зазначив, що 17.03.2018 року поліцейський роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовий поліції ОСОБА_2 виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ВР № 271591 від 17.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Судом до участі в справі в якості третьої особи залучено Департамент патрульної поліції.

У судовому засіданні позивач позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Пояснив суду, що під час керування транспортним засобом не розмовляв по мобільному телефону, а був зупинений інспектором, а після цього інспектор без надання пояснень виніс дану постанову. Одночасно зазначив, що написав інспектору письмові пояснення по даному факту, де зазначив, що не вчиняв адміністративного правопорушення, оскільки під час керування транспортним засобом не розмовляв по мобільному телефону, проте такі пояснення відсутні та не надійшли разом з постановою, яка ним була отримана 28.03.2018 року по пошті, а тому просив поновити строк на її оскарження.

Відповідач в судове засідання не зявився.

Представник третьої особи подав письмові пояснення на позовну заяву, в яких просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 17.03.2018 року поліцейським роти №3 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції ОСОБА_2 винесено постанову серії ВР № 271591 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, проте, що позивачем порушено п. 2.9 д ПДР України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення адміністративних правопорушень; припиняє виявлені адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров'ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення адміністративного правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, тощо.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Так, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова) особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Проте, поряд із загальними правилами розгляду адміністративних порушень Кодекс України про адміністративні правопорушення передбачає спеціальний, спрощений порядок розгляду справ (ч. 2 ст. 258 КУпАП). Одразу на місці скоєння порушення інспектор патрульної поліції має право вирішити усі питання, необхідні для розгляду справи.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З цього слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб'єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов'язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження існування поза розумним сумнівом факту порушення позивачем вимоги п. 2.9 д ПДР України, а саме, що позивач під час керування транспортним засобом користувався засобами звязку тримаючи їх у руці, а саме розмовляв по мобільному телефону.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Одночасно в своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів: п. 45 Рішення ЄСПЛ у справі «Бочаров проти України» від 17.06.2011 р.; п. 75 Рішення ЄСПЛ у справі «Огороднік проти України» від 05.05.2015 р.; п. 52 Рішення ЄСПЛ у справі «Єрохін проти України» від 15.02.2013 р.

ВС у постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 визнав вірними висновки суду першої інстанції, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. ВС вказав, що у даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо. Постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Згідно ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 показала суду, що 17.03.2018 року була пасажиром на передньому сидінні в автомобілі під керуванням позивача. Під час керування транспортним засобом ОСОБА_1 не розмовляв по мобільному телефону та не користувався іншими засобами звязку. Про вказані обставини вона як свідок надала письмові пояснення інспектору, проте відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення. Вказану постанову позивач не отримав на місці її винесення, а отримав по пошті.

Таким чином, враховуючи ненадання відповідачем беззаперечних доказів вчинення правопорушення, викладені позивачем у позовній заяви обставини відповідають дійсності, що є безумовною підставою для задоволення позову та одночасно поновлення строку на оскарження постанови.

Керуючись статтями 2, 77, 242, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 271591 від 17.03.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КпАП України і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В. Карапута