Справа № 461/1516/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3696/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2018 року, ухвалене суддею Стрельбицьким В.В., м. Львів, у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області Штибеля Маряна Богдановича про скасування постанови про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

05.03.2018 року позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області Штибеля Маряна Богдановича, в якому просить скасувати постанову відповідача про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР № 881705 від 23.02.2018р.; справу про адміністративне правопорушення закрити.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2018 року позов задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову БР №881705 від 23.02.2018 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП закрито.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення інспектор УПП обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Крім того, в оскаржуваній постанові вказується, що позивач порушила вимоги дорожнього знаку «Проїзд заборонено». Разом з тим, у Правилах дорожнього руху не передбачено заборонного знаку «Проїзд заборонено». Натомість, у Правилах дорожнього руху передбачений заборонний знак 3.21 «В'їзд заборонено», однак про порушення вимог такого в оскаржуваній постанові не вказується.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції оскаржило його в апеляційному порядку. У апеляційній скарзі просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2018 року та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що 23 лютого 2018 року поліцейський Штабель М.Б. безпосередньо (особисто) виявив порушення правил дорожнього руху, а саме: водій т.з. BMW, НОМЕР_1, о 18:45 год на вул. Батуринська, 1 у м. Львові здійснив рух під заборонний знак 3.21 «В'їзд заборонено». Поліцейський на місці правопорушення розглянув справу та виніс постанову про накладення адмінстягнення по справі про адміністративне правопорушення, серії БР №881705 від 23.02.2018р.

Апелянт стверджує, що законодавством не передбачено обов'язку органу (посадової особи) перед винесенням постанови збирати будь-які інші докази. Отже, що в цій категорії справ належним доказом являється сама постанова. Звертає увагу, що до відзиву Управлінням патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції долучено інші докази (відеозапис, фото, схема), які в своїй сукупності підтверджують обґрунтованість постанови серії БР №881705 від 23.02.2018.

Вважає, що формальний підхід суду першої інстанції до змісту постанови в частині назви знаку 3.21 «В'їзд заборонено» не може бути підставою для скасування постанови, звільнення позивача від адмінвідповідальності. Адже, такий підхід немає нічого спільного із завданнями як КУпАП, так і адміністративного судочинства.

Учасники справи в судове засідання для розгляду апеляційної скарги не прибули, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань від учасників справи, про розгляд справи за їх участю не поступило, а тому суд апеляційної інстанції, у відповідності до п.п.1,2 ч.1 ст.311 КАС України вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. Справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Відповідно до ч. 1 ст.7 КАС України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.1 ст.9, ч.1 ст.72, частин 1, 6 ст. 77 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною інспектором взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області старшим лейтенантом поліції Штибель М.Б., серії БР № 881705 від 23.02.2018р., позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Із вказаної постанови видно, що 23 лютого 2018 року о 18 год 45 хв ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом BMW, номерний знак НОМЕР_1, по вул. Батуринська, 1 у м. Львові здійснила рух під заборонний знак «Проїзд заборонено» 3.31 Правил дорожнього руху.

Відповідно до п.3 «Заборонні знаки» Розділу 33 «Дорожні знаки» ПДР України, дорожній знак 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості». Забороняється в зоні (населений пункт, мікрорайон, зона відпочинку тощо) рух із швидкістю, яка перевищує зазначену на знакові.

Однак, в оскаржуваній постанові вказується, що позивач порушила правила дорожнього знаку «Проїзд заборонено».

Разом з тим, у Правилах дорожнього руху не передбачено заборонного знаку «Проїзд заборонено». Натомість, у вказаних Правилах дорожнього руху передбачений заборонний знак 3.21 «В'їзд заборонено», однак про порушення вимог такого в оскаржуваній постанові не вказується.

В силу ст.251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зі змісту ст.280 КУпАП видно, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь-які інші докази, які б свідчили про порушення ОСОБА_1 п.3.31 Правил дорожнього руху.

Із наявних матеріалів справи неможливо встановити обставини вчиненого правопорушення.

Згідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірності своїх дій щодо прийняття рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Відтак, позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області Штибеля Маряна Богдановича про скасування постанови про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи є підставними та правомірно задоволені судом першої інстанції.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на повно, об'єктивно і всебічно з'ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятої постанови не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 25 квітня 2018 року у справі №461/1516/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, інспектора взводу №2 роти №1 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Львівській області Штибеля Маряна Богдановича про скасування постанови про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 29.05.2018р.