Справа № 504/1697/18
Суддя: Барвенко В. К.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 504/1697/18
Провадження № 2-а/504/105/18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2018 смт. Доброслав

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К., розглянувши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання дії лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора патрульної поліції 4-ої роти 4-го батальйону в м. Одесі Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, та до Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції, щодо визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, скасування постанови від 04.01.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., -

ВСТАНОВИВ:

16.05.2018 року позивач звернувся із вказаним адміністративним позовом до відповідача.

Справу передано судді Барвенку В.К. 17.05.2018 року.

Відповідно до правила ч.1 ст. 289 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови.

Оскаржувана постанова прийнята 04.01.2016 року, термін оскарження постанови сплив 14.01.2016 року.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про поновлення строку на подання скарги на дану постанову.

У своєму клопотанні ОСОБА_1 стверджує, що 11.01.2016 року він оскаржив постанову від 04.01.2016 року до начальника УПП м. Одеси.

04.02.2016 року він оскаржив дану постанову до Суворовського районного суду м. Одеси.

Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.02.2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 з приводу даної оскаржуваної постанови залишено без руху, позивачу надано строк на усунення виявлених недоліків, в тому числі увагу заявника звернуто на необхідність обгрунтування пропуску процесуального строку на оскарження постанови до суду.

21.03.2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

19.04.2016 року ОСОБА_1 отримав постанову Суворовського районного суду м. Одеси про повернення адміністративного позову.

25.04.2016 року ОСОБА_1 подав адміністративний позов до Комінтернівського районного суду Одеської області за місцем свого проживання.

Справа була розподілена судді Рідник І.Ю. 06.05.2016 року, процесуальне рішення якою не приймалось, і у подальшому через звільнення судді Рідник І.Ю. повторно перерозподілено судді Барвенко В.К.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.12.2017 року відмовлено у відкритті провадження у справі оскільки справа помилково заведена як цивільна.

Заявнику розяснено, що він має звернутись до суду у порядку адміністративного судочинства.

23.01.2018 року вказану ухвалу суду ОСОБА_1 отримав особисто.

Разом із тим, 15.01.2018 року ОСОБА_1 подав до Комінтернівського районного суду Одеської області адміністративний позов на оскаржувану постанову, який отриманий судом 17.01.2018 року.

Матеріали дійсно розподілені лише 16.05.2018 року що вбачається з протоколу автоматичного розподілу.

Суддя вважає необхідним все ж таки запропонувати ОСОБА_1 навести поважні причини несвоєчасного звернення до адміністративного суду протягом періоду час з 05.01.2016 року по 04.02.2016 року, на що також звертав увагу суддя Суворовського районного суду м. Одеси.

В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже суддя вважає необхідним запропонувати позивачу подати заяву про поновлення строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення і обгрунтувати поважність причин пропуску строку в вказаний суддею період часу.

Більш того, позовна заява не відповідає вимогам ст. 160 КАС України.

Зокрема не вказано коду ЄДРПОУ (за наявності) органу державної влади.

Відсутнє письмове підтвердження позивача, що ним не подано іншого позову (позовів) до того самого відповідача з тим самим предметом спору та з тих самих підстав.

Крім того не сплачено судовий збір за вимоги майнового характеру.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п'ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим (ст. 287 КУпАП).

Особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита (ст. 288 КУпАП).

Судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (ст. 1 Закону України «Про судовий збір» (далі Закон).

Платники судового збору - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються:1) позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі; 2) позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також смертю фізичної особи; 3) позивачі - у справах про стягнення аліментів; 4) позивачі - у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні"; 5) особи, які страждають на психічні розлади, та їх представники - у справах щодо спорів, пов'язаних з розглядом питань стосовно захисту прав і законних інтересів особи під час надання психіатричної допомоги; 6) позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення; 7) громадяни, які у випадках, передбачених законодавством, звернулися із заявами до суду щодо захисту прав та інтересів інших осіб; 8) інваліди Великої Вітчизняної війни та сім'ї воїнів (партизанів), які загинули чи пропали безвісти, і прирівняні до них у встановленому порядку особи; 9) інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів; 10) позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи; 11) виборці - у справах про уточнення списку виборців; 12) військовослужбовці, військовозобов'язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов'язаних з виконанням військового обов'язку, а також під час виконання службових обов'язків; 13) учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов'язаних з порушенням їхніх прав; 14) позивачі - у справах у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту"; 15) фізичні особи (крім суб'єктів підприємницької діяльності) - кредитори, які звертаються з грошовими вимогами до боржника щодо виплати заборгованості із заробітної плати, зобов'язань внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров'ю громадян, виплати авторської винагороди та аліментів, - після оголошення про порушення справи про банкрутство, а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; 15-1) органи місцевого самоврядування - за подання заяви про визнання спадщини відумерлою; 16) позивачі - за подання позовів щодо спорів, пов'язаних з наданням статусу учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 частини першої статті 6 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; 17) засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, позбавлення волі на певний строк та до покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, а також особи, взяті під варту, - у справах, пов'язаних із питаннями, які вирішуються судом під час виконання вироку відповідно до статті 537 Кримінального процесуального кодексу України, у разі відсутності на їхніх особових рахунках коштів, достатніх для сплати судового збору; 18) Пенсійний фонд України та його органи, органи Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття та Фонду соціального страхування України; 19) органи виконавчої влади Автономної Республіки Крим, структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення; 20) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, структурні підрозділи виконавчих органів міських рад міст обласного значення та об'єднаних територіальних громад, на які покладені функції із здійснення контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення (ст. 5 Закону).

Аналізуючи доводи позову щодо відсутності обов'язку сплати позивачем судового збору у справі щодо оскарження постанов про притягнення до адміністративної відповідальності, суддя дійшов до наступного:

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 28 листопада 2013 року №12-рп/2013 зазначив, що «гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

Це відповідає Рекомендації Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року №R(81)7: «У тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України».

Статтями 3, 5 Закону України «Про судовий збір» встановлені перелік об'єктів, за які не справляється судовий збір, та коло осіб, звільнених від його сплати.

Нормами даного Закону не передбачено пільги щодо сплати судового збору у справах, предметом яких є оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, аналіз положень статті 287 КУпАП у взаємодії із частиною четвертою статті 288 цього Кодексу дає підстави для висновку, що у разі прийняття уповноваженим органом державної влади чи його посадовою особою постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення (проступку), передбаченого КУпАП, суб'єкти, яким цим Кодексом надано право оскарження, можуть її оскаржити і звільняються від сплати державного мита, що справляється за подання позовної заяви, скарги у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) чи до суду.

В контексті наведеного, з метою виконання рекомендацій Комітету ОСОБА_3 Європи державам-членам щодо заходів, що полегшують доступ до правосуддя, від 14 травня 1981 року №R(81)7, колегія суддів зазначає, що хоча норми Закону України «Про судовий збір» прямо не встановлюють пільг щодо сплати судового збору у справах про адміністративні правопорушення, вони і не скасовують та не відміняють дію норм Кодексу України про адміністративні правопорушення, які звільняють від його сплати, а тому вони є чинними та підлягають застосуванню під час вирішення судами питання про відкриття провадження у справі.

Положення статей 287, 288 КУпАП дає вичерпний перелік осіб, які можуть мати статус позивача у справах про оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення і на цій підставі не повинні сплачувати судовий збір при зверненні до суду першої інстанції.

Отже суддя вважає, що за подання позивачем позову у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення судовий збір сплаті не підлягає.

Разом із тим, відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано фізичною особою, збір становить -1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, але не більше 5 розмірі мінімального прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору за вимоги щодо оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, проте жодним чином це не стосується обовязку оплатити вимогу майнового характеру, зокрема, стягнення моральної шкоди.

Таким чином, судовий збір за вимогу майнового характеру підлягає оплаті у розмірі 704,80 грн.

Реквізити: р/р 0270, Банку ГУДКСУ в Одеській області, код Банку 828011; отримувач УДКСУ у Лиманському районі Одеської області, код отримувача 37984056, код платежу 22030001.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з підстав ст. 169 КАС України.

На підставі наведеного, керуючись п.10 ч.1 Розділу VII Перехідні положення КАС України, ст.ст. 20, 160, 294, 273 ч. 8 КАС України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху адміністративний позов ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання дії лейтенанта поліції ОСОБА_2, інспектора патрульної поліції 4-ої роти 4-го батальйону в м. Одесі Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції, та до Управління патрульної поліції в м. Одесі Департаменту патрульної поліції, щодо визнання протиправними дій інспектора патрульної поліції, скасування постанови від 04.01.2016 року про притягнення до адміністративної відповідальності про притягнення до адміністративної відповідальності, стягнення моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Надати десятиденний строк на усунення виявлених недоліків.

Запропонувати заявнику подати заяву на поновлення строку на звернення до адміністративного суду із заявою про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, а також оплатити судовий збір.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.К. Барвенко