Справа № 464/2157/18
Суддя: Чорна С. З.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 464/2157/18
пр.№ 2-а/464/120/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2018 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді - Чорна С.З.

при секретарі судового засідання - Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця органу державної виконавчої служби протиправними та скасування постанови,-

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області в якому просить визнати дії Головного державного виконавця Семен І.Р. Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження серії ВП №48297577 від 19.03.2018 з примусового виконання виконавчого листа №464/12362/14-а виданого 15.07.2015 Сихівським районним судом м.Львова - неправомірними; постанову головного державного виконавця Семен І.Р. Сихівського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про закінчення виконавчого провадження серії ВП 48297577 від 19.03.2015 Сихівським районним судом м.Львова - скасувати.

В обгронтування даної скарги покликається на те, що згідно з виконавчим листом № 464/12362/14-а виданим Сихівським районним судом м.Львова зобовязано ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії як інваліду 3 групи згідно ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014 рік, з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат по 02.08.2014 року включно. 03.08.2015 державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 48297577. Після відкриття виконавчого провадження відповідачем жодних виконавчих дій проведено не було. 27.06.2017 Головним державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_3 винесено постанову про зупинення виконавчих дій. Відповідно до повідомлення УПФУ в Галицькому районі № 3164/10-211 від 22.02.2017 та № 2613/1021 від 01.06.2017р. боржником проведено нарахування доплати, яка згідно розрахунку становить 34996,06 грн. Однак, жодної виплати нарахованої суми не проведено. 03.03.2017 він звернувся до начальника Сихівського ВДВС м.Львів із заявою в якій просив зобовязати УПФ в Галицькому р-ні м.Львова здійснити нарахування і виплату йому суми пенсії відповідно до ч.2 ст.67 Закону 796-ХІІ, крім вже здійснених нарахувань, надати копію розрахунку, розписавши всю процедуру і зазначивши документацію, яка використовувалася при нарахуванні і надати письмову відповідь на поставлені питання. Однак, на вказану заяву відповіді не отримав. Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01.08.2017 замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме боржника ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова на Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова . В подальшому, 13.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова в розмірі 5100 грн. та встановлено термін для виконання протягом 10-ти робочих днів. 27.02.2018 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу на Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова в розмірі 10200 грн. 27.02.2018 державний виконавець скерував у Сихівський ВП ГУ НП України у Львівській обл. повідомлення про вчинення кримінального правопорушення. Згодом, 30.03.2018 було отримано поштове повідомлення в якому була постанова про закінчення виконавчого провадження ВП № 48297577 від 19.03.2018, винесена головним державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ОСОБА_3 Вважає, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 48297577 від 19.03.2018 на підставі п.11 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» є неправомірними, оскільки нездійснення боржником дій по виконанню рішення зобовязального характеру не звільняє державного виконавця від покладеного на нього обов'язку вживати всіх передбачених законом заходів для примусового виконання такого рішення, при цьому, накладення штрафів й внесення подання (повідомлення) правоохоронним органам є лише заходами відповідальності боржника за невиконання без поважних причин виконавчого документа. Державним виконавцем Семеном І.Р. закінчивши виконавче провадження, не змусив боржника виконати рішення суду і надав йому можливість зовсім його не виконувати в подальшому. Крім того, закінчення виконавчого провадження в даному випадку позбавляє позивача/стягувача права повторно предявити виконавчий лист до виконання і фактично узаконює невиконання судового рішення, що в розумінні практики Європейського суду з прав людини вважається порушенням права на справедливий суд (статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Ухвалою судді Сихівського районного суду м.Львова від 25.04.2018 даний позов прийнято до провадження та призначено її судовий розгляд.

15.05.2018 від державного виконавця Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якої позов заперечує з тих підстав, що в процесі виконання вказаного виконавчого провадження державним виконавцем було скеровано до суду подання про зміну способу виконання, так як рішення суду не було виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, однак ухвалою суду у задоволенні такого подання було відмовлено. Стверджує, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів з метою виконання рішення суду, однак боржником воно не виконано, про що 13.02.2018 складено відповідний акт, накладено на боржника штраф в сумі 5100 грн. та зобовязано боржника виконати рішення протягом 10 днів. Проте, боржником рішення не виконано, про що 27.02.2018 складено відповідний акт та накладено на боржника штраф в сумі 10200 грн. В кінцевому результаті, 27.02.2018 державним виконавцем в порядку визначеному Законом України «Про виконавче провадження» було надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону. Таким чином, рішення державного виконавця щодо закінчення провадження є правомірним та прийнятим в межах та з дотриманням чинного законодавства і не підлягає скасуванню.

21.05.2018 позивачем подано відповідь на відзив відповідача згідно якого вказує, що державним виконавцем жодним чином не спростовано належними і допустимими доказами тверджень наведені у позові про те, що дій, спрямованих на виконання вищевказаного рішення суду боржником не вчинено, поважних причин невиконання рішення суду та пояснень службовими особами боржника не надано. Зокрема, в матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про будь яке звернення боржника - Галицького обєднаного управління Пенсійного фонду України м.Львова до вищестоящих організацій з приводу відсутності коштів на виконання постанови суду. Крім того, у відзиві на позов відповідач не дає жодних заперечень, пояснень чи міркувань з приводу того, чому ним не було виконано приписи ч.2 ст.76 Закону України «Про виконавче провадження». Також, заперечує твердження державного виконавця Семена І.Р. у відзиві на позов про те, що ним начебто вжито всіх можливих заходів з метою виконання рішення суду, оскільки таке не відповідає дійсності та стверджується матеріалами виконавчого провадження. Не заслуговують на увагу твердження відповідача про те, що у нього на виконанні перебувало рішення зобовязального характеру, виконання якого має чіткий порядок, передбачений ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вимоги ст.63 цього Закону в частині стосуються лише виконання рішень немайнового характеру, в той час як в даному випадку слід провести виплату перерахованих і нарахованих сум. У відзиві не міститься жодного пояснення щодо недотримання вимог законодавства при внесенні до органів поліції повідомлення про вчинення кримінального правопорушення від 27.02.2018 р. за № 7461/В-5. Вважає, що фактично відбулося не подання державного виконавця про вчинення кримінального правопорушення, а подана лише його заява до органів поліції про необхідність проведення перевірки посадових осіб боржника. У відзиві не міститься жодного пояснення державного виконавця щодо тверджень позивача про те, що державним виконавцем Семеном І.Р. закінчене виконання провадження невиконаного судового рішення й закінчивши виконавче провадження, ДВС не змусила боржника виконати рішення суду і надала йому можливість зовсім його не виконувати в подальшому.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, проте однією із вимог у поданій ним позовній заяві просить здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Старший державний виконавець Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, а тому у відповідності до ст.205 КАС України суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника установи на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи неявку сторін в судове засідання та клопотання позивача про розгляд справи у його відсутності, суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних в справі доказів, без фіксування судового процесу технічними засобами згідно ч.4 ст.229 КАС України.

Зясувавши та встановивши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади і їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень і в спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

У відповідності до ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Судом встановлено, що у Сихівському ВДВС м.Львів перебувало виконавче провадження №48297577 з приводу виконання виконавчого листа № 464/12362/14-а виданого Сихівським районним судом м.Львова про зобовязання ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в Галицькому районі м.Львова провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 призначеної пенсії як інваліду ІІІ групи згідно ст.ст.50, 54, 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 6-ти мінімальних пенсій за віком, а також додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю, в розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України» на 2014 рік, з 01.01.2014 року, з урахуванням проведених виплат по 2 серпня 2014 року включно.

Як вбачається з матеріалів вказаного виконавчого провадження, 03.08.2015 державним виконавцем ВПВВР УДВС ГТУЮ у Львівській області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку скеровано сторонам до відома боржнику до виконання; 16.11.2016 дане виконавче провадження передано по територіальності у Сихівський ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області; 02.12.2016 державним виконавцем скеровано подання про видачу дублікату виконавчого документу, а також подання про розяснення рішення суду, оскільки згідно акту від 16.11.2016 у матеріалах справи був відсутній виконавчий документ; ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01.02.2016 у розясненні рішення відмовлено; ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 23.12.2016 подання про видачу дублікату задоволено; 06.03.2017 видано дублікат виконавчого документу № 464/12362/14-а; 22.06.2017, у звязку із ліквідацією боржника, державним виконавцем скеровано подання про заміну сторони у виконавчому провадження, а виконавче провадження зупинено на підставі п.5 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження»; ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 01.08.2017 замінено сторону у виконавчому провадженні, а саме боржника ОСОБА_2 пенсійного фонду України у Галицькому районі м.Львова () на його правонаступника Галицьке обєднане управління Пенсійного фонду України м.Львова (); 14.08.2017 виконавче провадження поновлено та винесено постанову про заміну сторони у виконавчому провадженні; 17.08.2018 державним виконавцем скеровано до суду подання про зміну способу виконання рішення суду; ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26.10.2017 у задоволенні подання відмовлено (ухвала надійшла на адресу Сихівського ВДВС м.Львів 05.01.2018).

За результатами проведених виконавчих дій, 27.02.2018 державним виконавцем надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення, а 19.03.2018 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Позивач ОСОБА_1 оскаржив дану постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 19.03.2018 з тих підстав, що державним виконавцем не здійснено усіх необхідних дії, які передбачені Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1 ст.370 КАС України судове рішення, яка набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За приписами ст.7 Закону України «Про виконавче провадження» працівник органу державної виконавчої служби зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян, юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Статтею 18 ЦПК України передбачено, що виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконання рішення суду про зобовязання вчинити певні дії щодо майна боржником за якими є державний орган, держане підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку встановленому Законом України «Про виконавче провадження», з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.

Так, ч.2 ст.7 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлено, що у разі, якщо рішення суду, зазначене в частині 1 цієї статті не виконано протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, державний виконавець зобовязаний звернутись в суд із заявою про зміну способу і порядку виконання.

Як вже було встановлено судом, державний виконавець звертався до суду з відповідним поданням про зміну способу і порядку виконання рішення суду, проте, ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26.10.2017 у задоволенні такого подання було відмовлено.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено чіткий порядок виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Так, за рішеннями, за якими боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлена відповідальність за невиконання рішення, що зобовязує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Зокрема, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобовязує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Встановлено, що державним виконавцем вжито всіх можливих заходів з метою виконання рішення суду однак боржником таке не виконано, про що 13.02.2018 складено відповідний акт, а також 13.02.2018 на боржника накладено штраф в сумі 5100 грн. та зобовязано боржника виконати рішення протягом 10 днів.

Однак боржником рішення суду у відведений строк виконано не було, про що 27.02.2018 складено відповідний акт та накладено на боржника штраф в сумі 10200 грн.

Крім того, 27.02.2018 державним виконавцем, в порядку ст.ст.63, 75 Закону України «Про виконавче провадження», до органу досудового розслідування було надіслано повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення.

Як наслідок, у звязку із неможливістю виконання виконавчого документу без участі боржника, 19.03.2018 і було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону.

Слід зазначити, що достатньою та необхідною правовою підставою для винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» є саме виконання раніше зазначених вимог ст.63 цього Закону щодо порядку виконання рішень, за якими боржник зобовязаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, що має місце в даному випадку.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи із системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, оцінивши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що старшим державним виконавцем Сихівського ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській області ОСОБА_3 належним чином дотриманий порядок виконання рішення зобовязального характеру, здійснено усі необхідних та передбачені законом дії, направлені на повне та належне виконання судового рішення, а відтак рішення щодо закінчення провадження на підставі п.11 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято правомірно, в межах та з дотриманням чинного законодавства, жодних порушень прав, свобод та інтересів позивача прийнятою оскаржуваною постановою не встановлено, у звязку з чим в задоволені позову слід відмовити.

На підставі викладеного, Конституції України, Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 229, 241-243, 246, 250, 287 КАС України, суд -

у х в а л и в :

в задоволені позову ОСОБА_1 до Сихівського відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання дій державного виконавця органу державної виконавчої служби протиправними та скасування постанови відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку визначеному КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складено 29.05.2018 року.

Суддя: Чорна С.З.