Справа № 415/1771/18
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-06-05 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2018 року справа №415/1771/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2018 року у справі № 415/1771/18 (головуючий І інстанції Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_2 до Поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач просив визнати протиправними дії поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_2 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 сю 121 КУпАП, а саме порушення п.п. 31.4.3 ПДР України та застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн; скасувати постанову серії АР №505388 поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1 у справі про адміністративне правопорушення від 26.02.2018 року, якою ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП і застосування до позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

В обґрунтування зазначив, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки ОСОБА_2 не порушував п.п. 31.4.3 ПДР України, отже відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 121 КУпАП.

До того ж, п.п. 31.4.3 ПДР України не містить заборони керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів у темну пору доби.

Також зазначив, що перед виїздом перевірив технічний стан транспортного засобу, зокрема справність світлових приладів.

Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1 щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП.

Скасовано постанову серії АР №505388 від 26.02.2018 року поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 121 КУпАП закрито.

Не погодившись з судовим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального т а процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Обґрунтування апеляційної скарги.

Суд першої інстанції помилково прийшов до висновку, що відеозапис зі службової нагрудної камери поліцейського є недопустимим доказом. Зазначеним відеозаписом з місця події від 26.02.2018 року зафіксовано факт скоєння позивачем правопорушення, а також розгляд справи.

До того ж, судом помилково закрито провадження по справі про адміністративне правопорушення, оскільки це є виключною компетенцією Національної поліції України.

Сторони в судове засідання не прибули, про час, дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, тому за ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановила наступне.

Фактичні обставини справи.

22.02.2018 року приблизно о 20 год. 46 хв. поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_1 було виявлено порушення вимог ПДР України транспортним засобом марки «ГАЗ-3302» д.н.з. НОМЕР_1, а саме на вказаному транспортному засобі під час руху по вул. Сосюри у м. Лисичанську, у районі буд. 426, не працювали лампи задніх габаритних ліхтарів, у темну пору доби.

26.02.2018 року поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_1 винесено постанову серії АР №505388, якою ОСОБА_2 за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП, п. 31.4.3 (а) ПДР України притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що на час розгляду адміністративної справи відносно позивача були відсутні будь-які фактичні дані, які встановлювали наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення. Постанова відповідача підлягає скасуванню, оскільки відеозапис зі службової нагрудної камери поліцейського не є допустимим доказом.

Оцінка суду.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до частини 3 статті 254 КУпАП, протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно частини 2 4 статті 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 35 Закону України Про Національну поліцію, поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Відповідно до пп. а п. 2.4 Правил дорожнього руху України, на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України Про Національну поліцію, поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Законом України Про Національну поліцію та Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (надалі - Інструкція), затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року N 1395, передбачена можливість застосовувати відеофіксацію обставин правопорушення, в тому числі використовувати відеорегістратори.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно частини 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Крім того, відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З урахуванням викладеного, суд вважає безпідставним висновок суду першої інстанції, що відеозапис на якому міститься факт скоєння позивачем правопорушення, наявний в матеріалах справи, не може сприйматися як належний та допустимий доказ у справі.

Посилання суду першої інстанції на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі №338/1/17 є також безпідставним, оскільки в зазначеній справі відповідачем, окрім постанови про накладення адміністративного стягнення, будь-яких доказів, що свідчили б про вчинення позивачем адміністративного правопорушення суду надано не було.

Натомість, в матеріалах справи наявний диск з відеозаписом, з якого вбачається вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Як свідчить відеозапис, зупинення транспортного засобу було здійснено екіпажем інспекторів поліції. Інспектори поліції після зупинки транспортного засобу під керуванням позивача, розяснили позивачу суть скоєного ним адміністративного правопорушення, а саме, що на транспортному засобі, яким керував позивач у порушення вимог ПДР у темну пору доби не горіли лампи фар чи задніх габаритів ліхтарів.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Матеріали справи свідчать, що постановою поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядовим поліції ОСОБА_1 від 26.02.2018 року серії АР №505388 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 340 грн за порушення вимог ч. 1 ст. 121 КУпАП, а саме п. 31.4.3 (а) ПДР України.

Разом з тим, відповідно до пп. 31.4.3 (а) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, зовнішні світлові прилади: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу.

Тобто, п.п. 31.4.3 ПДР України не містить заборони на керування транспортним засобом, що має несправності зовнішніх світлових приладів у темну пору доби.

Як вже зазначалось вище, позивача зупинено інспектором поліції за порушення вимог ПДР України, а саме на транспортному засобі, яким керував позивач, під час руху по вул. Сосюри у м. Лисичанську, у районі буд. 426, не працювали лампи задніх габаритних ліхтарів, у темну пору доби.

Заборона на використання транспортного засобу із непрацюючими задніми габаритними ліхтарями передбачена іншим пунктом ПДР України, а саме п. 31.6 (б) ПДР України, в якому зазначено, що забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів.

За приписами ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем при складанні постанови у справі про адміністративне правопорушення не були дотримані вимоги ст. 283 КУпАП, а також невірно кваліфіковане правопорушення, вчинене позивачем, що в свою чергу є підставою для її скасування.

Стосовно посилання апелянта, що суд першої інстанції помилково закрив провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно п. 3 ч.3 ст.286 КАС України з наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Тобто, Кодексом адміністративного судочинства України визначено повноваження суду першої інстанції щодо закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як визначено ч.2 ст.317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону &?д;…&?а;

Згідно ч.4 ст.317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, однак неправильно застосовані норми матеріального права в частині визначення підстави скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, тому в цій частині судове рішення підлягає зміні в мотивувальній частині, що обумовлює часткове задоволення апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції в цій частині відсутні.

Оскільки предметом позову в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з ч. 3 ст. 272 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2018 року у справі № 415/1771/18 задовольнити частково.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2018 року у справі № 415/1771/18 - змінити в мотивувальній частині стосовно підстав скасування постанови серії АР №505388 від 26.02.2018 року поліцейського взводу №2 роти №1 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області рядового поліції ОСОБА_1

В іншій частині рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 04 травня 2018 року у справі № 415/1771/18 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 05.06.2018 року та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 05.06.2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_3