Справа № 806/3016/17
Суддя: Шевчук С.М.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/3016/17
ПОСТАНОВА

іменем України

"29" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Шевчук С.М.

суддів: Мацького Є.М.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Круглій В.В.,

сторін та їх представників: від пред. відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "17" січня 2018 р. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вендіно-Захід" до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2017 № , -

суддя в 1-й інстанції - Попова О.Г.,

час ухвалення рішення - не зазначено,

місце ухвалення рішення - м. Житомир,

дата складання повного тексту рішення - 26.01.2018

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Вендіно-Захід" звернулось до Головного управління ДФС у Житомирській області із позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.10.2017 №.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17.01.2018року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Вендіно-Захід" (вул. Комерційна, 4, Житомир, 10019. Код ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, Житомир, 10003. Код ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 06.10.2017 № задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.10.2017 в частині основного платежу в розмірі 114 948,00 грн. (сто чотирнадцять тисяч дев'ятсот сорок вісім гривень) та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 57 474,00 грн. (п'ятдесят сім тисяч чотириста сімдесят чотири гривні).

У решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з постановою суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині вимог що були задоволенні та прийняти у цій частині нове рішення яким відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

На підтвердження доводів апеляційної скарги зазначив, що не погоджується з висновком суду про скасування грошових зобов'язань, донарахованих відповідачем внаслідок встановлених в ході перевірки позивача порушень п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 ПК України щодо завищення собівартості реалізованої продукції завищено за 2016рік на 276 053грн, за перше півріччя 2017 рік завищено на 362 551 грн. за рахунок невірного відображення в даних бухгалтерського обліку собівартості реалізованої продукції за наслідками якого донараховано позивачу грошове зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 114 948,00 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 57 474,00грн.

Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Вендіно-Захід" () як юридична особа зареєстроване 13.02.2007 та перебуває на обліку у Житомирській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області. (том І, а.с. 51-54)

За наслідками проведеної відповідачем перевірки, результати якої відображені в акті №635/06-30-14-01/34900785 від 22.09.2017 (том І, а.с. 11-48), відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 06.10.2017 №, відповідно до якої позивачу донараховано грошове зобов'язання з податку на прибуток, з якого 125 227 грн- основний платіж та 60 945грн- штрафна санкція.

Із змісту рішення суду першої інстанції вбачається, що судом скасовано повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Житомирській області № від 06.10.2017 в частині визначеного основного платежу в розмірі 114 948,00 грн. та застосованих штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 57 474,00 грн. донарахованого відповідачем за порушення п.п. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134, п.п. 44.1, п. 44.2 ст. 44 ПК України щодо завищення собівартості реалізованої продукції у період 2016 та першого півріччя 2017року. Скасовуючи назване рішення, суд виходив з того, що позивачем не допущено порушень перелічених нормативно правових актів.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується з урахуванням такого.

З акту перевірки позивача вбачається, що підставою для висновку відповідача про завищення позивачем собівартості реалізованої продукції слугував висновок акту перевірки про відсутність у первинних документа, які були надані до перевірки по операціям позивача всіх необхідних реквізитів (відсутність у видаткових накладних даних щодо фактичного отримання товару, відсутні підписи особи про отримання товару, її призвіща, печатки підприємства. Відсутність відмітки про фактичне отримання товару у ТТН за переліком наведеним на ст.12-15 акту перевірки).

Положеннями пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України встановлено, що для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Пунктом 44.2 статті 44 Податкового кодексу України визначено, що для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Згідно з пп. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування, зокрема, є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього Кодексу.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення, а господарська операція це дія або подія, що викликає зміни у структурі активів та зобовязань, власному капіталі підприємства.

Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку (ст. 3 названого Закону №996-ХІV).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг (ст. 9 Закону №996-ХІV).

З урахуванням наведених положень законодавства для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише первинні документи, складені в разі фактичного здійснення господарської операції та за наявності всіх реквізитів таких документів, передбачених чинним законодавством.

Водночас, колегія суддів враховує що відповідно до відповідно до п. 44.4. ст. 44 ПК України документи, визначені у пункті 44.1 цієї статті, пов'язані з предметом перевірки, проведенням процедури адміністративного оскарження прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення або судового розгляду, такі документи повинні зберігатися до закінчення перевірки та передбаченого законом строку оскарження прийнятих за її результатами рішень та/або вирішення справи судом, але не менше строків, передбачених пунктом 44.3 цієї статті.

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об'єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності) (п. 85.4. ст.85 ПК України).

У разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчинюється відповідний запис (п. 85.6., 85.7. ст.85 ПК України).

З аналізу наведених норм законодавства слідує, що платник податків зберігає первинні документи пов'язані з предметом перевірки у випадку оскарження результатів до вирішення справи судом. Контролюючий орган наділений повноваженнями в ході перевірки витребувати у платника податків копії документів, що підтверджують виявлені порушення. У випадку відмови платника податків надати такі документи складається відповідний акт.

На виконання вимог п. 44.4. ст. 44 ПК України, позивачем надано суду копії збережених видаткових та товарно-транспортних накладних (том І, а.с. 74-136; том ІІ, а.с. 128-250; том ІІІ, а.с. 1-72) по спірних господарських операціях позивача з ТОВ "Суперлакомка", які були предметом перевірки. При дослідженні вказаних документів судом встановлено, що надані первинні документи мають всі обов'язкові реквізити та оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-ХІV, а відтак є підставою для урахування їх в податковому обліку позивача для формування показників податкової та фінансової звітності.

Крім того, колегією суддів враховано, що одним із основних критерії бухгалтерського обліку закріпленого в статті 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є превалювання сутності над формою, відповідно до якого операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Стосовно ж самої суті господарської операції позивача та ТОВ "Суперлакомка", то з додатково наданих суду доказів, а саме: актів перевірки (інвентаризації товарно - матеріальних цінностей (а.с. 151-184, 186-196 т.1); журналів ордерів та відомості по рахунках 6319 (а.с.197-199 т.1); видаткових та товаро- транспортних накладних на подальший продаж (попередньо придбаних товаро -матеріальних цінностей за спірними первинними документами, перелік яких наведено в акті перевірки) слідує, що операції з придбання позивачем ТМЦ у ТОВ "Суперлакомка" є такими, що відбулися. За даними бухгалтерського та інвентаризаційного обліку відбулося збільшення балансових та складських активів позивача на кількість придбаних ТМЦ у ТОВ "Суперлакомка". Придбані позивачем ТМЦ у названого контрагента використані у подальшій господарській діяльності.

Отож, позивач довів суду обставини, що наявності у нього первинних документів (які позивач в силу положень п. 44.4. ст. 44 ПК зберігає до закінчення судового розгляду) є такими, що оформлені у повній відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що є правовою підставою для формування задекларованих показників податкової та фінансової звітності.

Натомість, відповідач заперечуючи обставини щодо належного оформлення вказаних первинних документів, в супереч наданих йому прав на отримання в ході перевірки від платника податків копій документів, що свідчать про порушення податкового законодавства, зазначених копій документів не зажадав отримати від платника, а як наслідок не довів обставин стосовно того, що надані до перевірки первинні документи містили певні недоліки та не могли бути правовою підставою для формування задекларованих показників податкової та фінансової звітності.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За наведених обставин справи та положень законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність визначення позивачу грошового зобов'язання у розмірі 114 948,00 грн. - основний платіж та 57 474,00 грн. - штрафні санкцій.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують, такі ґрунтуються на помилковому трактуванні правових норм, а тому підстав для скасування цього судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Житомирській області залишити без задоволення, рішення Житомирського окружного адміністративного суду від "17" січня 2018 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя С.М. Шевчук

судді: Є.М. Мацький

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "30" травня 2018 р.