Справа № 810/3908/16
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2018 року м.Київ № 810/3908/16

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Гея» до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та акту перевірки,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Гея» (далі - позивач) з позовом до Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати протиправним та скасувати акт Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФСУ №670/10-02-14-01/19420957/36 від 11.07.2016;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 №;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 26.07.2016 №000335140.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі висновків акта перевірки №670/10-02-14-01/19420957/36 від 11.07.2016 про заниження Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» податку на прибуток приватних підприємств за 2014 рік у сумі 400005,00 грн. та податку на додану вартість за грудень 2014 року на суму 444450,00 грн., у звязку з відсутністю господарських відносин позивача з ТОВ «Енкод Констракшн», оскільки реальність господарських операцій з вказаним субєктом господарювання підтверджується відповідними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку, які були надані до перевірки, а чинне законодавство не ставить в залежність виникнення у платника ПДВ права на податковий кредит від дотримання вимог податкового законодавства його контрагентами. Позивач зазначає, що до перевірки відповідачу були надані всі первинні документи, які засвідчують реальність господарських операцій, а тому донарахування податкових зобовязань вважає протиправним.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зазначив про те, що під час проведення перевірки посадовими особами податкового органу було встановлено, що господарські операції позивача з контрагентом ТОВ «Енкод Констракнш» у перевіряємий період вчинені виключно з мотивів мінімізації податкових зобовязань, а ТОВ «Енкод Констракшн» здійснювало діяльність, спрямовану на здійснення операцій, повязаних з наданням податкової вигоди третім особам з метою штучного формування податкового кредиту, що, на думку податкового органу, свідчить про нереальність відповідних операцій, формування позивачем штучного податкового кредиту та витрат, що призвело до заниження ТОВ «Гея» податкових зобовязань з податку на додану вартість та податку на прибуток приватних підприємств.

Відповідач зазначив, що в ході кримінального провадження встановлено наявність кримінального провадження №00000044 від 26.02.2015 щодо директора ТОВ «Енкод Констракшн» ОСОБА_1 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 Кримінального кодексу України.

Так, згідно протоколу допиту свідка ОСОБА_1 вказана особа повідомила про те, що він ніколи не був та не є на даний час директором, головним бухгалтером або засновником будь-якого підприємства, фінансово-господарську діяльність ніколи не проводив та не мав наміру проводити, жодних документів від імені ТОВ «Енкод Констракшн» не підписував та не здійснював поставку товарів робіт та послуг на користь інших субєктів господарювання.

Крім того, відповідач зазначив про непідтвердження суми заробітної плати, нарахованої працівникам по актах виконаних робіт по договору № 3011/14 від 19.12.2014, даними звітів про суми нарахованих та виплачених доходів (за формою 1-ДФ) ТОВ «Енкод Констракшн».

Так, загальний розмір заробітної плати, нарахованої працівникам по актах виконаних робіт по договору № 3011/14 від 19.12.2014 року становить 55244,00 грн., у той час як відповідно до «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (Форма № 1 ДФ), наданого ТОВ «Енкод Констракшн» до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві за ІV квартал 2014 року (№ НОМЕР_1 від 14.01.2015 року), сума нарахованого доходу працівникам складає 2850,00 грн., що на думку відповідача, свідчить про безпідставне документальне оформлення господарської операції з постачання ТОВ «Енкод Констракшн».

У звязку з цим, відповідач вважає, що проведені господарські операції по придбанню обладнання та робіт з реконструкції котелень не створюють правових наслідків, а правочини, укладені між позивачем та ТОВ «Енкод Констракшн», не спричиняють реального факту здійснення господарських операцій, тобто придбання послуг фактично не підтверджено, а задекларовано лише на папері, що свідчить про правомірність прийняття спірних податкових повідомлень-рішень.

Представник позивача у судових засіданнях 02.02.2017, 25.04.2017, 06.06.2017, 11.07.2017, 14.08.2017, 14.09.2017, 17.10.2017, 14.11.2017, 14.12.2017 та 25.01.2018 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача, присутній у судових засіданнях 02.02.2017, 25.04.2017, 06.06.2017, 11.07.2017, 14.08.2017, 14.09.2017, 17.10.2017, 14.11.2017, 14.12.2017 та 25.01.2018 проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог. 16.02.2018 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про здійснення розгляду справи у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

ОСОБА_2 із ч.9 ст.205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Протокольною ухвалою від 16.02.2018 року, врахувавши клопотання представника позивача та неявку відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання, суд вирішив здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гея» зареєстровано як юридична особа 30.09.1993 (ідентифікаційний код 19420957, місцезнаходження: 09100, АДРЕСА_1), що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А 01 № 339108 (том 2, а.с.76).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Гея» є платником податку на додану вартість з 01.01.2011 згідно свідоцтва про реєстрацію платником податку на додану вартість № 100315532 від 01.01.2011 (том 2 а.с.89).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 14.03.2016 у справі №761/9697/16-к надано дозвіл в рамках кримінального провадження № 0000044 від 26.02.2015 на проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ «Гея» (код 19420957), з питань дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обовязкових платежів) по взаємовідносинам із ТОВ «Енкод Констракшн» (код 39237361) за період з листопада 2014 року по лютий 2015 року (том 3 а.с.155-157).

У період з 23.06.2016 по 04.07.2016 на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.75.1.2 ст.75, пп.78.1.11 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) була проведена документальна позапланова виїзна перевірка ТОВ «Гея» () з питань дотримання вимог податкового законодавства і правильності нарахування та сплати податків, зборів (обовязкових платежів) по взаємовідносинах з ТОВ «Енкод Констракшн» () за період з 01.11.2014 по 28.02.2015, за результатами якої складено акт від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36 (том 1, а.с.15-34).

В акті перевірки податковий орган зазначив про відсутність реального здійснення господарських операцій між ТОВ «Гея» та ТОВ «Енкод Констракшн».

Так, в акті перевірки вказано про те, що відповідно до наданих до перевірки первинних документів, зокрема, довідок про вартість виконаних будівельних робіт (форма КБ-3) та актів приймання виконаних будівельних робіт (форма КБ-2в) розмір заробітної плати працівників ТОВ «Енкод Констракшн», які задіяні при виконання робіт складає 55244,00 грн.

Зокрема, загальний розмір заробітної плати, нарахованої працівникам по актах виконаних робіт по договору № 3011/14 від 19.12.2014 становить 55244 грн., що не підтверджується даними звітів про суми нарахованих та виплачених доходів (за формою 1-ДФ) ТОВ «Енкод Констракшн».

Відповідно до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (Форма № 1-ДФ), наданого ТОВ «Енкод Констракшн» до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві за ІV квартал 2014 року (№ НОМЕР_1 від 14.01.2015) сума нарахованого доходу працівникам складає 2850,00 грн.

З огляду на зазначене податковий орган дійшов висновків про безпідставне документальне оформлення господарської операції з постачання ТОВ «Енкод Констракшн» та одержання ТОВ «Гея» обладнання та робіт. Також на думку відповідача первинні документи складені всупереч нормам частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Господарська діяльність ТОВ «Гея» з придбання обладнання та робіт з реконструкції котелень у ТОВ «Енкод Констракшн» спрямована винятково на зменшення бази оподаткування та не має під собою розумної, економічно обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети.

Проведені господарські операції по придбанню обладнання та робіт з реконструкції котелень не створюють правових наслідків, а правочини, укладені з ТОВ «Енкод Констракшн», не спричиняють реального факту здійснення господарських операцій.

Крім того, в акті перевірки податковий орган врахував матеріали досудового розслідування, які знаходяться в кримінальному провадженні №00000044 від 26.02.2015 за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України, а саме, протокол допиту свідка ОСОБА_1 засновника, директора та головного бухгалтера ТОВ «Енкод Констракшн», який під час допиту як свідка показав, що ніколи не був та не є на даний час директором, головним бухгалтером або засновником будь-якого підприємства. Про те, що він є директором ТОВ «Енкод Констракшн» йому стало відомо від працівників податкової міліції. Фінансово-господарську діяльність ніколи не проводив та не мав наміру проводити. Банківські рахунки вказаного підприємства не відкривав та не керував ними, нікого на це не уповноважував. Жодних документів, що свідчать про фінансово-господарську діяльність ТОВ «Енкод Констракшн» не готував та не підписував, товарів, робіт, послуг в адресу інших СГД не поставляв.

Враховуючи протокол допиту свідка ОСОБА_1 та те, що адреса, визначена в первинних документах, виписаних ТОВ «Енкод Констракшн» на користь ТОВ «Гея», не відповідає дійсності, податковий орган в акті перевірки дійшов висновку про те, що первинні документи вважаються недійсними та відсутніми, а такі операції мають формальний характер, тобто є безтоварними по ланцюгу постачання.

У звязку з цим, податковий орган зазначив про те, що безпідставне документальне оформлення господарської операції з постачання ТОВ «Енкод Констракшн» та одержання ТОВ «Гея» обладнання та робіт, спрямування господарської діяльності ТОВ «Гея» з придбання обладнання та робіт з реконструкції котелень у ТОВ «Енкод Констракшн» винятково на зменшення бази оподаткування без розумної, економічно обґрунтованої, необхідної і достатньої ділової (господарської) мети, а відтак, про укладення позивачем правочинів із вказаним контрагентом без мети настання відповідних їм правових наслідків та як свідчення участі позивача у штучній схемі для мінімізації податкових зобов'язань та отримання необґрунтованої податкової вигоди.

В акті перевірки податковий орган зазначив, що проведені господарські операції з придбання обладнання та робіт не створюють правових наслідків, а правочини укладені з ТОВ «Енкорд Констракшн», не спричиняють реального факту здійснення господарських операцій, тобто придбання послуг фактично не підтверджено, а задекларовано лише на папері.

В акті перевірки податковий орган дійшов висновку про порушення позивачем наступних вимог законодавства:

- п.138.2, ст.138, пп.139.1.9. п.139.1. ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 400 005,00 грн., у т.ч. за 2014 рік 400 005,00 грн.

- пп.198.1, абз. 1, 2 п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України, в результаті чого встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 444 450,00 грн., у тому числі за грудень 2014 року на суму 444 450,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач, не погоджуючись з висновками акта перевірки, звертався до Білоцерківської обєднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області із запереченнями, у яких просив контролюючий орган переглянути висновки акту перевірки від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36 (том 1 а.с.42-44).

Білоцерківська ОДПІ ГУ ДФС у Київській області листом від 22.07.2016 №7226/10-02-14-01 залишила без змін висновки, викладені в акті перевірки (том 1 а.с.45).

На підставі акта перевірки, Білоцерківською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області були прийняті наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 26.07.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість на загальну суму 555 563,00 грн., у тому числі за податковими зобовязаннями 444 450,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями 111113,00 грн.;

- № від 26.07.2016, яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 500006,00 грн., у тому числі за податковими зобовязаннями на 400005,00 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями на 100001,00 грн. (том 1, а.с.47-48).

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гея» звернулось до Головного управління ДФС у Київській області зі скаргою, у якому позивач просив контролюючий орган скасувати вищезазначені податкові повідомлення-рішення (том 1, а.с.50-56).

Рішенням Головного управління ДФС у Київській області від 05.10.2016 №2308/10/10-36-10-01-04 податкові повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.07.2016 № НОМЕР_2, № залишено без змін, а скаргу без задоволення (том 1, а.с.58-60).

Надалі Товариство з обмеженою відповідальністю «Гея» звернулось до Державної фіскальної служби України зі скаргою, в якій просило вищестоящий контролюючий орган скасувати податкові повідомлення-рішення Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.07.2016 № НОМЕР_2, № (т.1, а.с.61-74).

За результатами розгляду Державною фіскальною службою України було прийнято рішення від 28.10.2016 №23286/6199-99-11-01-01-25, яким спірні податкові повідомлення-рішення та рішення Головного управління ДФС у Київській області від 05.10.2016 №2308/10/10-36-10-01-04 про результати розгляду первинної скарги залишено без змін, а скаргу ТОВ «Гея» без задоволення (том 1, а.с. 75-76).

Не погоджуючись з правомірністю висновків податкового органу, які викладені в акті перевірки від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36 та прийняттям Білоцерківською обєднаною державною податковою обєднаною інспекцією Головного управління ДФС у Київській області податкових повідомлень-рішень від 26.07.2016 № НОМЕР_2, №, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Судом встановлено, що 31.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енкод Констракшн» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Покупець) було укладено договір поставки №Е-3112, за умовами якого постачальник зобовязався передати, а покупець прийняти у власність певне обладнання («Обладнання», згідно специфікації додатку до договору (додатком № 1) та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору.

ОСОБА_2 пункту 2.2 договору сума договору визначається загальною вартістю обладнання, що постачається згідно умов даного договору і становить 497 673,00 грн., у т.ч. ПДВ 82 945,50 грн.

Відповідно до пункту 3.6 договору право власності на обладнання переходить від постачальника до покупця з моменту передачі обладнання та підписання видаткової або товарно-транспортної накладної уповноваженим представником покупця чи перевізника.

Пунктом 9.1 договору визначено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (т.1, а.с.111-112).

Також 31.12.2014 між сторонами було підписано Специфікацію (додаток 1 до договору), відповідно до якої загальна сума товару становить 497673,00 грн. (том 1, а.с.112).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Енкод Констракшн» було передано, а ТОВ «Гея» прийнято товар на загальну суму 497673,00 грн. (у т.ч. ПДВ-82945,50 грн.), про що сторонами було складено та підписано видаткову накладу від 31.12.2014 №ВН-000112 (том 1, а.с.114).

Судом встановлено, що ТОВ «Енкод Констракшн» була виписана позивачу податкова накладна від 31.12.2014 №65 на суму 497673,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 82945,50 грн.) (том 1, а.с.116), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2014 року, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року від 19.01.2015 (том 1, а.с.96-102).

З матеріалів справи слідує, що позивач розрахувався перед вказаним контрагентом за отриманий товар, про що свідчить платіжне доручення від 20.01.2015 №577 (т.1, а.с.117).

В бухгалтерському обліку господарські операції позивача були відображені по рахунку 631, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю (т.1, а.с.200-212).

31.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енкод Констракшн» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Покупець) було укладено договір поставки №Е-3113, за умовами якого постачальник зобовязався передати, а покупець прийняти у власність певне обладнання («Обладнання», згідно специфікації додатку до договору (додатком № 1) та своєчасно здійснити його оплату на умовах договору.

ОСОБА_2 пункту 2.2 договору сума договору визначається загальною вартістю обладнання, що постачається згідно умов даного договору і становить 447 384,00 грн., у т.ч. ПДВ 74 564,00 грн.

Відповідно до пункту 3.6 договору право власності на обладнання переходить від постачальника до покупця з моменту передачі обладнання та підписання видаткової або товарно-транспортної накладної уповноваженим представником покупця чи перевізника.

Пунктом 9.1 договору визначено, що даний договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (т.1, а.с.118-119).

Також 31.12.2014 між сторонами було підписано Специфікацію (додаток 1 до договору), відповідно до якої загальна сума товару становить 447384,00 грн. (том 1, а.с.119).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Енкод Констракшн» було передано, а ТОВ «Гея» прийнято товар на загальну суму 447384,00 (у т.ч. ПДВ- 74564,00 грн.), про що сторонами було складено та підписано видаткову накладу від 31.12.2014 №ВН-000114 (том 1, а.с.121).

Судом встановлено, що ТОВ «Енкод Констракшн» була виписана позивачу податкова накладна від 31.12.2014 №65 на суму 447384,00 грн. (у т.ч. ПДВ- 74564,00 грн.), (том 1, а.с.123), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2014 року, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року від 19.01.2015 (том 1, а.с.96-102).

З матеріалів справи слідує, що позивач розрахувався перед вказаним контрагентом за отриманий товар, про що свідчить платіжне доручення від 20.01.2015 №578 (т.1, а.с.124).

Також 31.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енкод Констракшн» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Покупець) було укладено договір поставки обладнання № Е-3114, за умовами якого постачальник зобовязався передати у встановлені строки товар у власність покупця, а покупець зобовязався прийняти товар і сплатити за нього обумовлену договором суму.

ОСОБА_2 з пунктом 1.2 договору асортимент, кількість, якісні характеристики товару,що є предметом поставки за цим договором, ціна, умови за цим договором, визначаються додатково у специфікаціях, а при їх відсутності у накладних, що видаються постачальником і є невідємними частинами цього договору.

Відповідно до пункту 4.1 договору ціна, загальна вартість, строки оплати кожної партії товару вказуються в рахунках-фактурах.

Пунктом 8.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31 грудня 2015 року (том 1, а.с.178-179).

З метою виконання умов вказаного договору ТОВ «Енкод Констракшн» було передано, а ТОВ «Гея» прийнято товар на загальну суму 1573524,00 грн., про що сторонами були складені та підписані видаткові накладні № ВН-000109 від 31.12.2014 на суму 256991,95 грн. (у т.ч. ПДВ 42831,99 грн.), № ВН-000120 від 31.12.2014 на суму 62400,00 грн. (у т.ч. ПДВ 10400,00 грн.), № ВН-000113 від 31.12.2014 на суму 12056,70 грн. (у т.ч. ПДВ 2009,45 грн.), № ВН-000111 від 31.12.2014 на суму 6978,60 грн. (у т.ч. ПДВ 1163,10 грн.), № ВН-000123 від 31.12.2014 на суму 450860,75 грн. (у т.ч. ПДВ 75143,46 грн.), № ВН-000116 від 31.12.2014 на суму 744876,00 грн., у т.ч. ПДВ 124146,00 грн. та №ВН-000117 від 31.12.2014 на суму 39360,00 грн. (у т.ч. ПДВ 6560,00 грн.) (том 1, а.с.180-185).

Судом встановлено, що ТОВ «Енкод Констракшн» була виписана позивачу податкова накладна від 31.12.2014 №67 на суму 1573524,00 грн. (у т.ч. ПДВ 262254,00 грн.) (т.1, а.с.188), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2014 року, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року від 19.01.2015 (том 1, а.с.96-102).

З матеріалів справи слідує, що позивач частково розрахувався за отриманий товар на суму 300000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №619 від 08.04.2015 на суму 150000,00 грн. та №620 від 14.04.2015 на суму 150000,00 грн. (том 1, а.с.189).

Щодо залишку заборгованості за договором поставки № Е-3114 від 31.12.2014 у розмірі 1 273 523,99 грн., судом встановлено, що 27.04.2015 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енкод Констракшн» (Кредитор), Товариством з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_3 Інвестмент» (Новий Кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Боржник) було укладено договір № 28/14/15 про переведення боргу (том 1, а.с. 190).

ОСОБА_2 з пунктом 2 договору кредитор переводить на нового кредитора частину зобовязань боржника (грошового зобовязання) у розмірі 1 273 523,99 грн.

Судом встановлено, що ТОВ «Гея» було сплачено ТОВ «ОСОБА_3 Інвестмент» частину заборгованості у розмірі 830 000,00 грн., про що свідчать платіжні доручення № 623 від 28.04.2015 на суму 150 000,00 грн., № 624 від 29.04.2015 на суму 150 000,00 грн., №625 від 30.04.2015 на суму 150 000,00 грн., №630 від 12.05.2015 на суму 150 000,00 грн., № 640 від 01.07.2015 на суму 120000,00 грн. та № 641 від 08.07.2015 на суму 110 000,00 грн. (том 1, а.с. 197-199).

Судом встановлено, що залишок заборгованості ТОВ «Гея» перед ТОВ «ОСОБА_3 Інвестмент» станом на 29.04.2016 становив 443 524,00 грн. та визнано сумнівною заборгованістю, про що свідчить службова записка бухгалтера ТОВ «Гея» від 29.04.2016 № 1 (том 1 а.с. 194) та бухгалтерська довідка від 29.04.2016 (том 1 а.с. 193).

29.04.2016 Товариством з обмежено відповідальністю «Гея» було складено податкову накладну № 4, предметом якої виступала сумнівна кредиторська заборгованість у розмірі 443 524,00 грн., (у т.ч. ПДВ 73 920,67 грн.) (том 1 а.с. 196).

19.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енкод Констракшн» (Підрядник) було укладено договір № 3011/14, за умовами якого підрядник зобовязався на власний ризик власними силами та засобами, виконати наступні роботи, а саме: модернізація теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних (вугільно-деревяних) котлів по вул.Шкільна, 13 в м.Біла Церква Київської області; модернізація теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних (вугільно-деревяних) котлів по вул.Славіна, 41 в м.Біла Церква Київської області.

ОСОБА_2 з пунктом 2.1 договору ціна робіт, передбачена умовами даного договору, складає: модернізація теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних (вугільно-деревяних) котлів по вул. Шкільна, 13 в м.Біла Церква Київської області 60025,00 грн., у т.ч. ПДВ 10004,17 грн.; модернізація теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних (вугільно-деревяних) котлів по вул.Славіна, 41 в м.Біла Церква Київської області 60 025,00 грн., у т.ч. ПДВ 10 004,17 грн.

Відповідно до пункту 2.2 договору загальна вартість робіт становить 120050,00 грн., у т.ч. ПДВ 20008,34 грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що приймання-передача фактично виконаних робіт здійснюється сторонами за актом приймання виконаних робіт за даним договором протягом 2-х днів з моменту повідомлення підрядником замовника про готовність до приймання фактично виконаних робіт.

ОСОБА_2 з п.11.1 договору даний договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (том 1, а.с.125-126).

Відповідно до договірної ціни, загальна вартість робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних (вугільно-деревяних) котлів по вул.Шкільна, 13 в м.Біла Церква Київської області складає 60025,00 грн. (у т.ч. ПДВ 10004,17 грн.) (том 1, а.с. 127).

Відповідно до договірної ціни, загальна вартість робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних (вугільно-деревяних) котлів по вул.Славіна, 41 в м.Біла Церква Київської області складає 60025,00 грн. (у т.ч. ПДВ 10004,17 грн.) (том 1, а.с.130).

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов вказаного договору ТОВ «Енкод Констракшн» було виконано, а ТОВ «Гея» прийнято підрядні роботи на загальну суму 120050,00 грн., що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 від 60025,00 грн. (у т.ч. ПДВ 10004,17 грн.) (том 1, а.с.134-136) та актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 від 60025,00 грн. (у т.ч. ПДВ 10004,17 грн.) (том 1, а.с.138-140) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3) за грудень 2014 року (том 1, а.с.133, 137).

Судом встановлено, що позивач в повному обсязі розрахувався за надані роботи перед ТОВ «Енкод Констракшн», про що свідчить платіжне доручення №580 від 20.01.2015 (том 1, а.с.141).

ТОВ «Енкод Констракшн» була виписана позивачу податкова накладна від 31.12.2014 №78 на суму 120050,00 грн. (у т.ч. ПДВ 20008,33 грн.), (том 1, а.с.143), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2014 року, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року від 19.01.2015 (том 1, а.с.96-102).

В бухгалтерському обліку господарські операції позивача були відображені по рахунку 631, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю (т.1, а.с.200-212).

Також 19.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енкод Констракшн» (Підрядник) було укладено договір № 3011/16, за умовами якого підрядник зобовязався на власний ризик власними силами та засобами, виконати наступні роботи, а саме: реконструкція котельні по вул. Шкільна, 13 в м. Біла Церква Київської області; реконструкція котельні по вул. Славіна, 41 в м. Біла Церква Київської області; реконструкція котельні по вул. Короленка, 49Б в м.Біла Церква Київської області; реконструкція котельні по вул. Гризодубова, 84Б в м. Біла Церква Київської області; реконструкція котельні по пр-ту Чапаєва, 11Б в м.Біла Церква Київської області;

ОСОБА_2 з пунктом 2.1 договору ціна робіт, передбачена умовами даного договору, складає: реконструкція котельні по вул.Шкільна, 13 на суму 7754,00 грн. (у т.ч. ПДВ 1292,33 грн.); реконструкція котельні по вул. Славіна, 41 на суму 7754,00 грн. (у т.ч. ПДВ 1292,33 грн.); реконструкція котельні по вул.Короленка, 49Б на суму 4186,00 грн. (у т.ч. ПДВ 697,67 грн.); реконструкція котельні по вул.Гризодубова, 84Б на суму 4186,00 грн. (у т.ч. ПДВ 697,67 грн.); реконструкція котельні по пр-ту Чапаєва, 11Б на суму 4186,00 грн. (у т.ч. ПДВ 697,67 грн.).

Відповідно до пункту 2.2 договору загальна вартість робіт становить 28 066,00 грн., у т.ч. ПДВ 4 677,67 грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що приймання-передача фактично виконаних робіт здійснюється сторонами за актом приймання виконаних робіт за даним договором протягом 2-х днів з моменту повідомлення підрядником замовника про готовність до приймання фактично виконаних робіт.

ОСОБА_2 з п.11.1 договору даний договір діє з моменту його підписання повноважними представниками сторін і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобовязань (том 1, а.с.144-145).

Відповідно до договірної ціни загальна вартість робіт по реконструкції котельні по вул.Шкільна, 13 в м.Біла Церква Київської області складала 7754,00 грн. (у т.ч. ПДВ 1292,33 грн.) (том 1, а.с.155).

ОСОБА_2 з договірною ціною загальна вартість робіт по реконструкції котельні по вул.Славіна, 41 в м.Біла Церква Київської області складала 7754,00 грн. (у т.ч. ПДВ 1292,33 грн.) (том 1, а.с.158).

Відповідно до договірної ціни, загальна вартість робіт по реконструкції котельні по пр-ту Чапаєва, 11Б в м.Біла Церква Київської області складала 4186,00 грн. (у т.ч. ПДВ 697,67 грн.) (том 1, а.с.146).

ОСОБА_2 з договірною ціною загальна вартість робіт по реконструкції котельні по вул. Короленка, 49Б в м. Біла Церква Київської області складала 4186,00 грн. (у т.ч. ПДВ 697,67 грн.) (том 1, а.с.149).

Відповідно до договірної ціни загальна вартість робіт по реконструкції котельні по вул. Гризодубової, 84Б в м. Біла Церква Київської області складала 4186,00 грн. (у т.ч. ПДВ 697,67 грн.) (том 1, а.с.152).

З метою виконання умов вказаного договору ТОВ «Енкод Констракшн» було виконано, а ТОВ «Гея» прийнято підрядні роботи на загальну суму 28066,00 грн., що підтверджується актами приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 1, а.с.162-163, 165-166, 168-169, 171-172, 174-175) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3) за грудень 2014 року (том 1, а.с.164, 167, 170, 173).

Судом встановлено, що позивач в повному обсязі розрахувався за надані роботи перед ТОВ «Енкод Констракшн», про що свідчить платіжне доручення №579 від 20.01.2015 (том 1, а.с.176).

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Енкод Констракшн» була виписана позивачу податкова накладна від 31.12.2014 №66 на суму 28066,00 грн. (у т.ч. ПДВ 4677, 66 грн.) (том 1, а.с.177), сума ПДВ за якою була включена позивачем до складу податкового кредиту за грудень 2014 року, що підтверджується Додатком 5 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2014 року від 19.01.2015 (том 1, а.с.96-102).

В бухгалтерському обліку господарські операції позивача були відображені по рахунку 631, що підтверджується оборотно-сальдовою відомістю (т.1, а.с.200-212).

Відповідно до п.198.1 ст.198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Пунктом 198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

ОСОБА_2 з п.198.3 ст.198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з:придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового Кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

ОСОБА_2 з п.201.7 Податкового кодексу України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до п.201.8 ст.201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

Податкова накладна видається платником податку, якій здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту (п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України).

До обовязкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, законодавець відносить: а) порядковий номер податкової накладної; б) дата виписування податкової накладної; в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг; г) податковий номер платника податку (продавця та покупця); ґ) місцезнаходження юридичної особи - продавця або податкова адреса фізичної особи - продавця, зареєстрованої як платник податку; д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг; е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг; є) ціна постачання без урахування податку; ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні; з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку; и) вид цивільно-правового договору; і) код товару згідно з УКТ ЗЕД (для підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України).

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит за результатами здійснення господарських операцій з ТОВ «Енкод Констракшн» був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства.

Відповідно до пп.134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

ОСОБА_2 з п.138.1 ст.138 ПК України витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються із:

- витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті:

- інших витрат, визначених згідно з пунктом 138.5, підпунктами 138.10.5, 138.10.6 пункту 138.10, пунктами 138.11, 138.12 цієї статті, пунктом 140.1 статті 140 і статтею 141 цього Кодексу;

- крім витрат, визначених у пунктах 138.3 цієї статті та у статті 139 цього Кодексу.

Підпунктом 138.1.1 п.138.1 ст.138 ПК України передбачено, що витрати операційної діяльності включають собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та інші витрати беруться для визначення об'єкта оподаткування з урахуванням пунктів 138.2, 138.11 цієї статті, пунктів 140.2 - 140.5 статті 140, статей 142 і 143 та інших статей цього Кодексу, які прямо визначають особливості формування витрат платника податку.

Витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу (п. 138.2 ст. 138 ПК України).

Відповідно до п.138.6 ст.138 ПК України собівартість придбаних та реалізованих товарів формується відповідно до ціни їх придбання з урахуванням ввізного мита і витрат на доставку та доведення до стану, придатного для продажу.

ОСОБА_2 з п.138.8 ст.138 ПК України собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг складається з витрат, прямо пов'язаних з виробництвом таких товарів, виконанням робіт, наданням послуг, а саме: прямих матеріальних витрат; прямих витрат на оплату праці; амортизації виробничих основних засобів та нематеріальних активів, безпосередньо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; загальновиробничі витрати, які відносяться на собівартість виготовлених та реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку; вартості придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг; інших прямих витрат, у тому числі витрат з придбання електричної енергії (включаючи реактивну).

При цьому, відповідно до пп.139.1.9 п.139.1 ст.139 ПК України не включаються до складу витрат: витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку є належним доказом здійснення позивачем господарської діяльності з ТОВ «Енкод Констракшн» та підставою для відображення сум за укладеними угодами в податковому обліку.

Відповідно до абз. 10 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. N 996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

ОСОБА_2 з п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затверджене наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 р. № 88 первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов'язань і фінансових результатів.

Отже, суд доходить до висновку, що договори, видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між субєктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Відповідно до ОСОБА_4 адміністративного суду України від 02.06.2011 р. N 742/11/13-11 про відсутність факту здійснення господарської операції можуть свідчити, зокрема, такі обставини:

- всупереч даним податкового обліку будь-кого з учасників операції відсутні зміни активів, зобов'язань чи власного капіталу принаймні в одного з таких учасників (наприклад, збільшення статутного капіталу особи за рахунок активів, що не мають ринкової вартості, зокрема фіктивних цінних паперів, тобто цінних паперів, обіг яких на момент вчинення операції був припинений після оприлюднення даних щодо скасування свідоцтва про реєстрацію їх випуску);

- отримання майнової вигоди чи права на таку вигоду будь-кого з учасників операції виключно шляхом зменшення бази оподаткування з певного податку та/або отримання коштів із Державного бюджету за одночасної відсутності об'єктивної можливості отримати майнову вигоду від цієї операції в інший спосіб (наприклад, експорт товару на підставну особу, яка не має відповідної реєстрації чи не веде будь-якої господарської діяльності, виключно з метою отримання документів, що підтверджують право на бюджетне відшкодування з податку на додану вартість;

- «тимчасова» поставка товару (тобто з подальшим поверненням того самого товару без обґрунтованої економічної причини в наступних податкових періодах постачальнику від покупця безпосередньо або через ланцюг посередників) тим платником податку, в якого за результатами певного податкового періоду наявне від'ємне значення податкових зобов'язань із податку на додану вартість тому учаснику, який має зобов'язання до сплати в бюджет тощо);

- результати, відображені у даних податкового обліку будь-кого з учасників господарської операції, фактично не настали внаслідок відсутності відповідних дій будь-кого з учасників такої операції (наприклад, відображення отримання послуг без їх фактичного надання або в разі їх надання іншою особою, ніж та, що вказана у даних податкового обліку чи первинних документах; імітація купівлі товару в особи, яка ніколи його не продавала тощо).

ОСОБА_2 з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом. У свою чергу, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст. 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом.

Таким чином законодавством надано позивачу право як суб'єкту господарювання на укладення будь-яких угод та здійснення будь-якої підприємницької діяльності, які не заборонені законом.

З метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування витрат для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток або податкового кредиту з податку на додану вартість обовязковому зясуванню підлягають обставини щодо руху активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб'єктності учасників господарської операції; установлення зв'язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції: договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів тощо. В обов'язковому порядку необхідно досліджувати наявність господарської мети при вчиненні відповідних дій платника податку.

Судом під час дослідження господарської мети при укладенні позивачем договорів з вищевказаним контрагентом було встановлено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що Територіальним управлінням державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Київській області та м.Києві видано Товариству з обмеженою відповідальністю «Гея» дозвіл № 2319.13.32 на виконання монтажу, налагодження, ремонт, технічне обслуговування машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки (технологічного устаткування, лінійних частин та їх елементів систем газопостачання природним і зрідженим газом субєктів господарювання та населених пунктів, а також газовикористовуючого обладнання потужністю понад 100 кВт; парових і водогрійних котлів теплопродуктивністю понад 0,1 МВт; посудин, що працюють під тиском понад 0,05 МПа; трубопроводів пари та гарячої води з робочим тиском понад 0,05 Мпа і температурою води вище 110оС, які підлягають реєстрації в територіальних органах Держгірпромнагляду); газонебезпечні роботи та роботи у вибухонебезпечних зонах; спорудження газопроводів, систем газопостачання природним та зрідженим газом; зберігання балонів із стисненим, зрідженим газом; роботи в колодязях, траншеях, котлованах, камерах, замкнутому просторі (ємностях, боксах); земляні роботи, що виконуються на глибині понад 2 метри або в зоні розташування підземних комунікацій; роботи верхолазні, що виконуються на висоті 5 метрів і більше над поверхнею ґрунту, з перекриття або робочого настилу, та роботи, що виконуються за допомогою підйомних і підвісних колисок, механічних підіймачів та будівельних підйомників; зварювальні, газополумяні роботи.

Термін дії дозволу з 10.07.2013 по 10.07.2018 (том 2, а.с.97).

Судом встановлено, що 15.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківтеплоенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Підрядник) було укладено договір № №М-1214-1501, за умовами якого підрядник зобовязався виконати замовникові роботи з «Виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресами: котельня по вул. Шкільна, 13 у місті Біла Церква Київської області», а замовник зобовязався прийняти та оплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених договором (том 2, а.с.98-99).

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна цього договору становить 946 557,60 грн., у т.ч. ПДВ 157 759,60 грн.

Пунктом 4.3 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт (форми КБ-2в, №КБ-3).

ОСОБА_2 з пунктом 6.4.4 договору, підрядник має право залучити до виконання робіт третіх осіб, що мають відповідні дозвільні документи на виконання даних робіт.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до грудня 31 грудня 2014 року (том 2, а.с.98-99).

ОСОБА_2 договірної ціни на будівельно-монтажні роботи в котельні по вул.Шкільна, 13 у місті Біла Церква Київської області загальна вартість робіт та устаткування становила 946557,60 грн. (у т.ч. ПДВ 157759,60 грн.) (том 2, а.с.100).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Гея» були виконані, а ТОВ «Білоцерківтеплоенерго» прийняті роботи на загальну суму 340653,60 грн. (у т.ч. ПДВ 56775,60 грн.), що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.106-109), довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.105).

ОСОБА_2 прийому-передачі змонтованого устаткування від 31.12.2014 замовник за договором прийняв у підрядника котли водогрійні КОЛВІ 400 у кількості 2 шт., насос рециркуляційний ТОР-S 40/10 DMу кількості 2 шт., димосос у кількості 2 шт. на загальну суму 605904,00 грн. (у т.ч. ПДВ 100984,00 грн.). (том 2, а.с.110).

Таким чином, загальна вартість отриманих робіт та устаткування за вказаним договором становить 946557,60 грн.

Використання у процесі виконання зазначеного договору товарів, придбаних позивачем у ТОВ «Енкод Констракшн» також підтверджується підсумковою відомістю ресурсів до договору № М-1214-1501 від 15.12.2014 (том 2, а.с. 111-114).

Також 15.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківтеплоенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Підрядник) було укладено договір №М-1214-1502, за умовами якого підрядник зобовязався виконати замовникові роботи з «виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресою: котельня по вул Славіна, 41 у місті Біла Церква Київської області», а замовник зобовязався прийняти та оплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна цього договору становить 946557,60 грн., (у т.ч. ПДВ 157759,60 грн.).

Пунктом 4.3 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт (форми №КБ-2в, №КБ-3).

ОСОБА_2 з пунктом 6.4.4 договору підрядник має право залучити до виконання робіт третіх осіб, що мають відповідні дозвільні документи на виконання даних робіт.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до грудня 31 грудня 2014 року (том 2, а.с.115-116).

ОСОБА_2 договірної ціни на виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресами: котельня по вул.Славіна, 41 у місті Біла Церква Київської області вартість робіт та устаткування складала 946557,60 грн. (у т.ч. ПДВ 157759,60 грн.) (том 2, а.с.117).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Гея» були виконані, а ТОВ «Білоцерківтеплоенерго» прийняті роботи на загальну суму 340653,60 грн. (у т.ч. ПДВ - 56775,60 грн.), що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.123-126) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.122).

ОСОБА_2 акту прийому-передачі змонтованого устаткування від 31.12.2014 замовник за договором № М-1214-1502 від 15.12.2014 прийняв у підрядника котли водогрійні КОЛВІ 400 у кількості 2 шт., насос рециркуляційний ТОР-S 40/10 DM у кількості 2 шт., димосос у кількості 2 шт. на загальну вартість 605904,00 грн. (у т.ч. ПДВ - 100984,00 грн.) (том 2, а.с.127).

Таким чином, загальна вартість отриманих робіт та устаткування за вказаним договором становить 946557,60 грн.

Використання у процесі виконання зазначеного договору товарів, придбаних позивачем у ТОВ «Енкод Констракшн», також підтверджується підсумковою відомістю ресурсів до договору № М-1214-1502 від 15.12.2014 (том 2, а.с. 128-131).

15.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківтеплоенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Підрядник) було укладено договір №М-1214-1503, за умовами якого підрядник зобовязався виконати замовникові роботи з «виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресою: котельня по пр-ту Чапаєва, 11Б у місті Біла Церква Київської області», а замовник зобовязався прийняти та оплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна цього договору становить 861584,40 грн., у т.ч. ПДВ 143597,40 грн.

Пунктом 4.3 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт (форми №КБ-2в, №КБ-3).

ОСОБА_2 з пунктом 6.4.4 договору підрядник має право залучити до виконання робіт третіх осіб, що мають відповідні дозвільні документи на виконання даних робіт.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до грудня 31 грудня 2014 року (том 2, а.с. 132-133).

ОСОБА_2 договірної ціни на виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресами: котельня по пр-ту Чапаєва, 11Б у місті Біла Церква Київської області вартість робіт та устаткування складала 861584,40 грн. (у т.ч. ПДВ 143597,40 грн.) (том 2, а.с.134).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Гея» були виконані, а ТОВ «Білоцерківтеплоенерго» прийняті підрядні роботи на загальну суму 375272,40 грн. (у т.ч. ПДВ - 62545,40 грн.), що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.139-142) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.138).

ОСОБА_2 з актом прийому-передачі змонтованого устаткування від 31.12.2014 замовник за договором №М-1214-1503 від 15.12.2014 прийняв у підрядника котли водогрійні КОЛВІ 700 у кількості 1 шт., насос рециркуляційний ТОР-S 40/10 DM у кількості 1 шт., димосос у кількості 1 шт. на суму 486312,00 грн., у т.ч. ПДВ 81052,00 грн. (том 2, а.с.143).

Таким чином, загальна вартість отриманих робіт та устаткування за вказаним договором становить 861584,40 грн.

Використання у процесі виконання зазначеного договору товарів, придбаних позивачем у ТОВ «Енкод Констракшн» також підтверджується підсумковою відомістю ресурсів до договору № М-1214-1503 від 15.12.2014 (том 2, а.с.144-146).

15.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківтеплоенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Підрядник) було укладено договір №М-1214-1504, за умовами якого підрядник зобовязався виконати замовникові роботи з «виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресою: котельня по вул.Гризодубової, 84Б у м.Біла Церква Київської області», а замовник зобовязався прийняти та оплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна цього договору становить 861584,40 грн., у т.ч. ПДВ 143597,40 грн.

Пунктом 4.3 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюються на підставі актів виконаних робіт (форми №КБ-2в, №КБ-3).

ОСОБА_2 з пунктом 6.4.4 договору підрядник має право залучити до виконання робіт третіх осіб, що мають відповідні дозвільні документи на виконання даних робіт.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до грудня 31 грудня 2014 року (том 2, а.с.147-148).

ОСОБА_2 договірної ціни на виконання робіт по вул.Гризодубової, 84Б у м.Біла Церква Київської області вартість робіт та устаткування складала 861584,40 грн. (у т.ч. ПДВ 143597,40 грн.) (том 2, а.с.149).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Гея» були виконані, а ТОВ «Білоцерківтеплоенерго» прийняті підрядні роботи на загальну суму 375272,40 грн. (у т.ч. ПДВ 62545,40 грн.), що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.151-154) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.150).

ОСОБА_2 з актом прийому-передачі змонтованого устаткування від 31.12.2014 замовник за договором №М-1214-1504 від 15.12.2014 прийняв у підрядника котли водогрійні КОЛВІ 700 у кількості 1 шт., насос рециркуляційний ТОР-S 40/10 DM у кількості 1 шт., димосос у кількості 1 шт. на суму 486312,00 грн., у т.ч. ПДВ - 81052,00 грн. (том 2, а.с. 155).

Таким чином, загальна вартість отриманих робіт та устаткування за вказаним договором становить 861584,40 грн.

15.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Білоцерківтеплоенерго» (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» (Підрядник) було укладено договір №М-1214-1505, за умовами якого підрядник зобовязався виконати замовникові роботи з «Виконання робіт по модернізації теплогенеруючого обладнання з встановленням твердопаливних котлів за адресою: котельня по вул.Короленка, 49Б у м.Біла Церква Київської області», а замовник зобовязався прийняти та оплатити їх вартість у порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 3.1 договору ціна цього договору становить 861584,40 грн., у т.ч. ПДВ 143597,40 грн.

Пунктом 4.3 договору визначено, що остаточний розрахунок за виконані роботи здійснюється на підставі актів виконаних робіт (форми №КБ-2в, №КБ-3).

ОСОБА_2 з пунктом 6.4.4 договору підрядник має право залучити до виконання робіт третіх осіб, що мають відповідні дозвільні документи на виконання даних робіт.

Відповідно до п.10.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє до грудня 31 грудня 2014 року (том 2, а.с.159-160).

ОСОБА_2 договірної ціни на виконання робіт по вул.Короленка, 49Б у м.Біла Церква Київської області вартість робіт та устаткування складала 861584,40 грн. (том 2, а.с.161).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Гея» були виконані, а ТОВ «Білоцерківтеплоенерго» прийняті підрядні роботи на загальну суму 375272,40 грн. ( у т.ч. ПДВ 62545,40 грн.), що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.151-154) та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за грудень 2014 року від 31.12.2014 (том 2, а.с.165).

ОСОБА_2 з актом прийому-передачі змонтованого устаткування від 31.12.2014 замовник за договором №М-1214-1505 від 15.12.2014 прийняв у підрядника котли водогрійні КОЛВІ 700 у кількості 1 шт., насос рециркуляційний ТОР-S 40/10 DM у кількості 1 шт., димосос у кількості 1 шт. на суму 486312,00 грн. (у т.ч. ПДВ 81052,00 грн.) (том 2, а.с.170). Отже, загальна вартість виконаних робіт та отриманого устаткування становить 861584,40 грн.

Також судом встановлено, що 04.12.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Євротерм Технолоджі» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гея» було укладено договір поставки №ДП 48/14, за умовами якого постачальник зобовязався передати, а покупець прийняти у власність обладнання, згідно специфікації (додаток №1) та оплатити його вартість.

ОСОБА_2 з п.2.1 договору загальна сума товару на момент підписання договору становить 1725687,00 грн., у т.ч. ПДВ 287614,50 грн.

Пунктом 4.4 договору визначено, що разом з товаром постачальник передає покупцю товаросупроводжувальні документи: видаткову накладну, копію сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності (при їх наявності) податкову накладну, рахунок-фактуру та технічну документацію.

Відповідно до п.4.5 договору прийом-передача товару здійснюється на підставі видаткових накладних. Покупець зобовязаний при отриманні товару передати постачальнику: довіреність на отримання товарно-матеріальних цінностей, підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою покупця; повернути один екземпляр видаткової накладної, які мають бути скріплені печаткою покупця та підписані особою, вказаною у виданій покупцем довіреності на отримання товарно-матеріальних цінностей.

ОСОБА_2 з п.11.1 договору даний договір вступає в дію з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і скріплений їх печатками та діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (том 3, а.с.4-5).

Також 04.12.2014 між сторонами було підписано Специфікацію (Додаток №1 до договору), відповідно до якої загальна сума поставленого товару становить 1725687,00 грн. з ПДВ, у т.ч. котел твердопаливний «Колві 400А» у кількості 4 шт. на суму 830040,00 грн. та котел твердопаливний «Колві 700А» у кількості 3 шт. на суму 895647,00 грн. (том 3, а.с.6).

На виконання умов вказаного договору ТОВ «Євротерм Технолоджі» поставило, а ТОВ «Гея» прийняло товар на загальну суму 1725687,00 грн., про що сторонами було складено та підписано видаткові накладні від 30.12.2014 №311 на суму 1310667,00 грн. (у т.ч. ПДВ 218444,50 грн.) та від 25.12.2014 №306 на суму 415020,00 грн. (у т.ч. ПДВ 69170,00 грн.) (том 3, а.с.9-10).

Також ТОВ «Євротерм Технолоджі» було виписано позивачу податкові накладні від 30.12.2014 №53 на суму 1310667,00 грн. (у т.ч. ПДВ 218444,50 грн.), від 22.12.2014 №33 на суму 236639,40 грн. (у т.ч. ПДВ 39439,90 грн.) та від 25.12.2014 №43 на суму 178380,60 грн. (у т.ч. ПДВ 29730,10 грн.) (том 3, а.с.12-14).

В матеріалах справи наявні Технічні умови «Котли стальні водогрійні «Колві» ТУ У23164313.001-2000 від 02.08.2008 (том 3, а.с.48), сертифікат відповідності на котли стальні водогрійні «Колві» (том 3, а.с.49), декларація про відповідність (том 3, а.с.50), лист Державного департаменту промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду від 18.05.2006 №09-6/2572 про погодження обладнання котлів (том 3, а.с.53), паспорт котла КОЛВІ 400 заводський номер №248 (том 3, а.с.57-60), паспорт котла КОЛВІ 400 заводський номер №205 (том 3, а.с.85-88), паспорт котла КОЛВІ 400 заводський номер №251 (том 3, а.с.98-100), паспорт котла КОЛВІ 400 заводський номер №250 (том 3, а.с.110-111), паспорт котла КОЛВІ 400 заводський номер №224 (том 3, а.с.122-123),

Отже, враховуючи вищенаведені матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що придбання позивачем товарів та робіт у ТОВ "Енкод Констракшн" було зумовлено необхідністю виконання ТОВ "Гея" підрядних робіт перед ТОВ «Білоцерківтеплоенерго». Так, зокрема, ТОВ "Енкод Констракшн" безпосередньо здійснювало підрядні роботи по модернізації теплогенеруючого обладнання, які за умовами договорів від 15.12.2014 №М-1214-1501, №М-1214-1502, №М-1214-1503, №М-1214-1504 та №М-1214-1505 зобов'язаний був виконати позивач.

При цьому, судом встановлено, що виконання відповідних підрядних робіт було здійснено з використанням обладнання, придбаного ТОВ "Гея" у ТОВ "Енкод Констракшн" за договорами поставки обладнання від 31.12.2014 №Е-3112, №Е-3113 та №Е-3114 та у ТОВ "Евротерм Технолоджі" за договором поставки від 04.12.2014 №ДП 48/14.

Отже, матеріалами справи підтверджується безпосередній звязок між правочинами, вчиненими позивачем з контрагентом ТОВ "Енкод Констракшн" з господарською діяльністю позивача.

Таким чином, з урахуванням руху активів позивача, установлена спеціальна податкова правосуб'єктність учасників господарської операції, господарська мета при вчиненні позивачем правочинів з ТОВ "Енкод Констракшн", а їх реальність безпосередньо підтверджується наявними в матеріалах справи документами.

В акті перевірки податковий орган, обґрунтовуючи висновки про фіктивний характер господарських відносин ТОВ "Гея" з контрагентом ТОВ "Енкод Констракшн", посилається на наявність матеріалів кримінального провадження № 00000044 від 26.05.2015 (за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України), зокрема, на протокол допиту ОСОБА_1, під час якого вказана особа повідомила про свою непричетність до діяльності ТОВ "Енкод Констракшн".

Проте, суд не приймає таку позицію податкового органу, з огляду на таке.

Суд зазначає, що статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до ч.2 ст.283 Кримінального процесуального кодексу України прокурор зобов'язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

ОСОБА_2 з ч.1 ст.22 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною 1 ст.369 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Відповідно до витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 у період з 24.11.2014 по 24.03.2015 був керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Енкод Констракшн" (том 4, а.с.39-59).

Відповідно до листа начальника Слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві № 1027/16/26-57-23-14 від 11.10.2017 матеріали стосовно засновника та директора ТОВ «Енкод Констракшн» () ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виділені із кримінального провадження за №000000044 від 26.05.2015 (за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.27, ч.2 ст.205, ч.3 ст.212 КК України) в матеріали кримінального провадження за № 0000052 від 26.02.2016 (том 4, а.с.112).

Також судом встановлено, що в матеріалах кримінального провадження №0000052 відомості за ст.205 КК України щодо ТОВ «Енкод Констракшн» (код за ) в Єдиний реєстр досудових розслідувань не реєструвалися та не розслідувалися, про що свідчить лист начальника Слідчого відділу фінансових розслідувань ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві № 33/10/26-57-23-14 від 10.01.2018 (том 4, а.с.163).

Судом встановлено, що постановою слідчого СВ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві підполковником податкової міліції ОСОБА_5 від 14.07.2017 закрито кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 07.10.2016, розпочате за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.205, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (том 4, а.с.173-179).

Також факт закриття даного кримінального провадження підтверджується витягом з ЄРДР (том 4, а.с164-166).

Таким чином, враховуючи відсутність в матеріалах адміністративної справи вироку суду про вчинення кримінальних правопорушень ОСОБА_6, передбачених ч.5 ст.27, ч.1 ст.205, ч. 2 ст.205, ч.3 ст. 212 КК України та приймаючи до уваги постанову слідчого СВ ФР ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві підполковника податкової міліції ОСОБА_5 від 14.07.2017 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 07.10.2016, розпочатого за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 27, ч.1 ст.205, ч. 2 ст. 205, ч. 3 ст. 212 КК України, у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення, суд вважає висновки податкового органу про нереальний характер господарських відносин позивача з ТОВ "Енкод Констракшн" необґрунтованими та протиправними.

Крім того, в акті перевірки відповідач зазначив про непідтвердження суми заробітної плати, нарахованої працівникам по актах виконаних робіт по договору № 3011/14 від 19.12.2014, даними звітів про суми нарахованих та виплачених доходів (за формою 1-ДФ) ТОВ «Енкод Констракшн».

Так, загальний розмір заробітної плати, нарахованої працівникам по актах виконаних робіт по договору №3011/14 від 19.12.2014 року становить 55244,00 грн., у той час як відповідно до «Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку» (Форма № 1 ДФ), наданого ТОВ «Енкод Констракшн» до ДПІ у Голосіївському районі ГУ ДФС у м. Києві за ІV квартал 2014 року (№ НОМЕР_1 від 14.01.2015 року), сума нарахованого доходу працівникам складає 2850,00 грн., що на думку відповідача, свідчить про безпідставне документальне оформлення господарської операції з постачання ТОВ «Енкод Констракшн», з приводу чого суд зазначає таке.

Ухвалами суду від 03.01.2017, 02.02.2017, 28.02.2017, 25.04.2017, 14.08.2017 було витребувано від відповідача копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку (1-ДФ) ТОВ "Енкод Констракшн" () за IV квартал 2014 року.

Проте, відповідач вимоги ухвал суду не виконав та не надав суду докази на підтвердження наведених в акті перевірки висновків щодо відповідного порушення.

Разом з тим, суд вважає, що невідповідність інформації щодо загального розміру заробітної плати, нарахованої працівникам ТОВ «Енкод Констракшн» по актах виконаних будівельних робіт за грудень 2014 року від 31.12.2014 та інформації щодо суми нарахованого працівникам ТОВ «Енкод Констракшн» по розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку (1-ДФ), не свідчить про безпідставне документальне оформлення позивачем господарської операції з постачання ТОВ «Енкод Констракшн», оскільки вказаний контрагент позивача мав право залучити до виконання відповідних підрядних робіт фізичних осіб, які не є працівниками підприємства, зокрема, на підставі цивільно-правових договорів.

Крім того, відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що ТОВ «Енкод Констракшн» під час визначення суми доходу, нарахованого на користь платників податку і сум утриманого з них податку, було дотримано вимоги чинного податкового законодавства.

Суд наголошує, що податковим органом не було враховано, що позивач, як платник податку, самостійно несе відповідальність за достовірність і своєчасність обчислення та внесення ним податку до бюджету відповідно до законодавства України і не може нести відповідальність за несплату податків продавцем, порушення ним правил здійснення господарської діяльності тощо, а визначальним фактором для формування податкового кредиту платником ПДВ є рух товарів (послуг) в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності такої особи-платника податку та наявність у платника податків виданої йому продавцем товару податкової накладної, оформленої з дотриманням вимог чинного законодавства.

Порушення податкової дисципліни, вчинені контрагентом платника податку тягнуть відповідальність та негативні наслідки саме для цієї особи. Зазначені обставини не можуть бути підставою для позбавлення платника податку права на віднесення вартості отриманих послуг до складу витрат у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого права та має необхідні документальні підтвердження їх розміру.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат» до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб'єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі «Інтерсплав проти України»).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 («Булвес» АД проти Болгарії») зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов'язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є «власністю» у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов'язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов'язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону «Про ПДВ» стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов'язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов'язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

Крім того, слід зауважити, що для висновків про наявність порушень податкового законодавства в діях платника податків в обов'язковому порядку необхідно з'ясувати можливу обізнаність такого платника щодо дефектів у правовому статусі його контрагентів (відсутність реєстрації їх як платників податку на додану вартість, відсутність у відповідних посадових осіб чи інших представників контрагента повноважень на складання первинних, розрахункових документів, податкових накладних тощо). Відповідні обставини можуть бути з'ясовані, зокрема, з використанням даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, а також офіційно оприлюднених даних щодо анульованих свідоцтв платника податку на додану вартість.

До того ж суд звертає увагу на те, що відповідно до частини другої ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» (в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) у разі, якщо відомості, які підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були внесені до нього, то вони вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою, доки до них не внесено відповідних змін. Якщо відомості, які підлягають внесенню до цього реєстру, є недостовірними і були внесені до нього, то третя особа може посилатися на них у спорі як на достовірні, за винятком випадків, коли вона знала або могла знати про те, що такі відомості є недостовірними.

На момент взаємовідносин позивача з контрагентом ТОВ «Енкод Констракшн» останнє було зареєстровано як платник податку на додану вартість, відомості стосовно зазначеного підприємства та його керівництва були зазначені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а отже сумнівів щодо відсутності спеціальної правосуб'єктності у зазначеного контрагента у позивача не виникало.

За таких обставин суд доходить висновку про дотримання ТОВ "Гея" необхідних умов для формування податкового кредиту та витрат та про відсутність у податкового органу підстав для здійснення оспорюваних донарахувань.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин..

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та Вуліч проти Швеції» Суд визначив, що «…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління».

На виконання цих вимог відповідач, як суб'єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів, які спростовували б твердження позивача, а відтак, не довів правомірності своїх рішень.

Водночас позивач під час судового розгляду довів суду належними та достатніми доказами факт використання у власній господарській діяльності придбаних товарів та наданих послуг. Надані позивачем докази є переконливими і достатніми для висновку суду щодо реальності господарських операцій з урахуванням видів економічної діяльності позивача.

У звязку з цим, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Білоцерківської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 26.07.2016 № та №.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування акту перевірки від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36, суд зазначає таке.

ОСОБА_2 з п.77.9 ст.77 Податкового кодексу України порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Відповідно до п.86.1 ст.86 Податкового кодексу України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

Відповідно до п.2 розділу І Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 N 727 (далі - Порядок №727, в редакції, чинній на момент проведення перевірки та складання спірного акта перевірки), акт документальної перевірки - службовий документ, який підтверджує факт проведення документальної перевірки, відображає її результати і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

ОСОБА_2 з пунктом 3-5 Розділу ІІ вказаного Порядку акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших субєктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Пункт 19 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України містить визначення поняття «індивідуальний акт», під яким розуміється акт (рішення) субєкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Суд зазначає, що акт перевірки - це службовий документ, що підтверджує факт проведення перевірки посадовою особою контролюючого органу та відображає її результати, є носієм певної інформації, однак, не тягне за собою виникнення, зміну або припинення прав та обов'язків субєкта господарювання, оскільки передує прийняттю акту індивідуальної дії, який породжує певні правові наслідки та підлягає оскарженню у встановленому процесуальним законодавством порядку.

Отже, акт перевірки є носієм доказової інформації, який у подальшому повинен використовуватися контролюючим органом для прийняття рішення щодо визначення господарюючому суб'єкту відповідних заходів та/або санкцій. При цьому, акт складається посадовими особами контролюючого органу і не містить волевиявлення самого органу щодо виявлених посадовими особами фактів. Крім того, висновки акта перевірки не є остаточними, оскільки господарюючий суб'єкт має право надати свої зауваження до відповідного акта, що можуть у подальшому бути враховані контролюючим органом під час вирішення питання щодо застосування санкцій за результатами перевірки. Натомість, висновки посадових осіб, зазначені в акті перевірки, є лише думкою цих осіб щодо діяльності (бездіяльності) господарюючого суб'єкта.

Враховуючи викладене, акт перевірки не є рішенням субєкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обовязків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися, тому його висновки не можуть бути предметом спору. Відсутність спірних відносин, в свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року у справі №21-237а13.

У даному випадку акт перевірки від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36, в якому відображено узагальнений опис виявлених перевіркою порушень законодавства, що у свою чергу відповідає встановленій формі складання акта перевірки, не є правовим документом, який встановлює відповідальність субєкта господарювання та, відповідно, не є актом індивідуальної дії у розумінні статей 4 та 19 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що акт перевірки від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36 не є рішенням суб'єкта владних повноважень, не породжує виникнення будь-яких прав і обов'язків щодо позивача, у зв'язку із чим суд відмовляє у задоволенні позову про оскарження такого акту перевірки.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 17 211,54 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 25.11.2016 №118 на суму 15833,54 грн. (том 1, а.с.2) та №124 від 07.12.2016 на суму 1378,00 грн. (том 2, а.с.56).

Враховуючи задоволення позовної вимоги майнового характеру, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Білоцерківської ОСОБА_7 у Київській області, становить 15833,54 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити частково.

2.Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 26.07.2016 № та №.

3.В частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування акту перевірки Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області від 11.07.2016 №670/10-02-14-01/19420957/36 у задоволенні позову відмовити.

4.Стягнути судовий збір у розмірі 15 833,54 грн. (п'ятнадцять тисяч вісімсот тридцять три грн. 54 коп.) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Гея» (ідентифікаційний код 19420957, місцезнаходження: 09100, АДРЕСА_1), за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Білоцерківської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області (ідентифікаційний код 39468482, місцезнаходження: 09117, Київська область, м.Біла Церква, б-р.Олександрійський, буд. 12).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2018.

Суддя Кушнова А.О.