Справа № 826/14935/16
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація Дитячого харчування» до Державної інспекції ядерного регулювання України про визнання неправомірними висновків, зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація Дитячого харчування» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

У вересні 2016 року ТОВ «Асоціація Дитячого харчування» звернулося у суд із позовом до Державної інспекції ядерного регулювання України, у якому просило визнати правомірними висновки, викладені в листі від 15.07.2016 «Щодо звільнення від ліцензування» та зобов'язати відповідача до 01.11.2016 внести рентгенівський інспектор VARPE RX-IRIX X-RAY DDL (409 mm), виробництва VARPE Control de Peso S.A., Барселона (Іспанія) до Переліку джерел іонізуючого випромінювання, діяльність по використанню яких звільняється від ліцензування.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що висновки, викладені в листі щодо звільнення від ліцензування і відсутності потреби проходження процедури ліцензування діяльності по використанню вказаного рентгенівського інспектора є правомірними, оскільки за своїми технічними характеристиками вказаний апарат відповідає критеріям, визначеним в п.4 п.3 Критеріїв, за якими діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання звільняється від ліцензування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 №1174. Відтак, на думку позивача висновки, викладені в листі від 06.09.2016 щодо визнання нечинним листа Інспекції від 15.07.2016 року є необґрунтованими.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивоване тим, що позивачем не зазначено, яким чином діями або бездіяльністю відповідача порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а з урахуванням того, що лист від 15.07.2016 та висновки, викладені у ньому, визнано нечинним, позивачем обрано неправильний спосіб судового захисту. Також, місцевий суд дійшов до висновку, що підстави для зобов'язання відповідача внести вказане джерело іонізуючого випромінювання до Переліку джерел іонізуючого випромінювання, діяльність по використанню яких звільняється від ліцензування, відсутні.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що дії відповідача щодо надання спірного листа можна розцінити як втручання в господарську діяльність позивача, створення перешкод для виробництва дитячого харчування, примушування до отримання ліцензії на діяльність, яка не становить загрози. Також, позивач зазначає, що відповідач, змінюючи свої попередні висновки, тлумачить законодавство України на свою користь. Ураховуючи, що послуга по видачі ліцензії є платною, розгляд документів може тривати необмежений час.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

Колегією суддів установлено, що 11.06.2016 позивач звернувся до Держатомрегулювання з листом «Щодо звільнення від ліцензування», у якому повідомив про придбання рентгенівського інспектора VARPE RX-IRIX X-RAY DDL (409 mm), виробництва VARPE Control de Peso S.A., Барселона (Іспанія), який, на думку позивача, відповідає критеріям, визначеним в п.4 п.3 Критеріїв, за якими діяльність з використання джерел іонізуючого випромінювання звільняється від ліцензування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 16.11.2011 №1174 (далі - Критерії №1174) та звільняється від ліцензування. Також у листі позивач просив внести вказане джерело іонізуючого випромінювання до Переліку джерел іонізуючого випромінювання, діяльність по використанню яких звільняється від ліцензування, затвердженого наказом Державної інспекції ядерного регулювання України від 03.12.2013 №138, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 грудня 2013 за №2148/24680 (далі - Перелік №138).

Листом від 15.07.2016 №21-23/4694 відповідач повідомив позивача про те, що діяльність по використанню цього апарату (а саме, експлуатація, отримання (придбання) та передача (збут), у тому числі з метою постачання) є звільненою від ліцензування і не потребує проходження відповідної процедури.

У подальшому, Державна інспекція ядерного регулювання України листом від 06.09.2016 № 21-23/5892 «Щодо надання роз'яснень з питань ліцензування діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання» визнала нечинним лист, надісланий на адресу товариства від 15.07.2016, посилаючись на те, що, зокрема, рентгенівський інспектор VARPE RX-IRIX X-RAY DDL відсутній в Переліку №138, а тому діяльність з його використання підлягає ліцензуванню у порядку, встановленому Законом України «Про дозвільну діяльність в сфері використання ядерної енергії».

Уважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Отже, для того, щоб особа могла реалізувати своє право на судовий захист, необхідно встановити, що оскаржуваними рішенням чи діянням суб'єкта владних повноважень порушено права, свободи чи інтереси цієї особи або особи в інтересах якої вона звертається.

Однак, як вірно зазначено судом першої інстанції, позивач не зазначає, яким чином порушено його права у даних правовідносинах.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що будь-яких доказів того, що позивача притягнуто до відповідальності за використання пристрою - рентгенівського інспектора VARPE RX-IRIX X-RAY DDL (409 mm) останнім не надано. Також не надано будь-якого рішення (постанови, припису, тощо) щодо заборони позивачу використовувати зазначений пристрій у своїй господарській діяльності.

При цьому, як зазначив Конституційний Суд України в своєму рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що позивач обрав неналежний спосіб захисту порушених прав.

Належним способом захисту права позивача може бути оскарження рішення контролюючого органу, у разі наявності такого, щодо притягнення позивача до відповідальності за здійснення господарської діяльності за відсутності ліцензії. Саме під час розгляду такого спору підлягають розгляду та відповідній правовій оцінці обставини щодо відсутності підстав для отримання позивачем відповідної ліцензії на зазначений пристрій.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем не зазначено, яким чином діями або бездіяльністю відповідача порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин, а також те, що лист від 15.07.2016 №21-23/4694 та викладені у ньому висновки визнано нечинними, позивачем обрано неправильний спосіб судового захисту, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Окрім того, колегія суддів ураховує, що статтею 7 Закону України «Про дозвільну діяльність у сфері використання ядерної енергії» у сфері використання ядерної енергії обов'язковому ліцензуванню підлягає, зокрема, такий вид діяльності як використання джерел іонізуючого випромінювання. Ліцензування зазначених видів діяльності здійснюється органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки відповідно до законодавства.

Перелік джерел іонізуючого випромінювання, діяльність по використанню яких звільняється від ліцензування, визначається органом державного регулювання ядерної та радіаційної безпеки за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я, відповідно до критеріїв, установлених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про Державну інспекцію ядерного регулювання України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №363, до завдань цього органу відноситься, зокрема, затвердження в установленому порядку переліку джерел іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких звільняється від ліцензування (п.п.15 п.4 Положення).

Підпунктом 1 пункту 1 Переліку №138 передбачено, що до переліку радіонуклідних джерел іонізуючого випромінювання (далі - радіонуклідні ДІВ), діяльність по використанню яких звільняється від ліцензування відносяться: 1) усі радіонуклідні ДІВ, активність за окремим радіонуклідом яких не перевищує 15 рівнів активності або питомої активності, зазначеної в додатках 1, 2 до Критеріїв № 1174; 2) усі радіонуклідні ДІВ, що належать до 5 категорії закритого джерела згідно з додатком 2 до Технічного регламенту закритих джерел іонізуючого випромінювання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05 грудня 2007 року № 1382.

Як зазначалося вище, в листі від 06.09.2016 № 21-23/5892 «Щодо надання роз'яснень з питань ліцензування діяльності з використання джерел іонізуючого випромінювання» позивачу роз'яснено, що Критерії для такого типу джерел іонізуючого випромінювання як рентгенівський інспектор VARPE RX-IRIX X-RAY DDL (409 mm), виробництва VARPE Control de Peso S.A., Барселона (Іспанія), з урахуванням призначення рентгенівської системи (візуалізація, контроль упаковок з продуктами харчування) та його принцип роботи (аналіз оптичної густини об'єктів на рентгенівському зображенні), не встановлені.

Проте, з урахуванням невисокого рівня потенціальної небезпеки цієї рентгенівської інспекційної системи, Держатомрегулювання внесе відповідні зміни та доповнення до Критеріїв при черговому їх перегляді.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зобов'язання відповідача внести вказане джерело іонізуючого випромінювання до Переліку джерел іонізуючого випромінювання, діяльність по використанню яких звільняється від ліцензування.

Покликання скаржника в апеляційній скарзі на те, що дії відповідача є втручанням в господарську діяльність позивача, створюють перешкоди для виробництва дитячого харчування та примушують до отримання ліцензії на діяльність, яка не становить загрози, з урахуванням вищевикладених висновків апеляційного суду, є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, ч. 2 ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Асоціація Дитячого харчування» залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя - доповідачЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 30 травня 2018 року.)