Справа № 727/6565/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

29 травня 2018 року

Київ

справа №727/6565/17

адміністративне провадження №К/9901/17944/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т. Г.,

суддів - Білоуса О. В., Желтобрюх І. Л.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу №727/6565/17

за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці Чорного Павла Васильовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року, прийняту колегією суддів у складі: головуючого судді - Сапальової, суддів: Боровицького О.А., Матохнюка Д.Б.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в м.Чернівці Чорного Павла Васильовича, третя особа - Управління патрульної поліції у м.Чернівці Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив скасувати постанову серії АР №728727 від 28.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

2. В обґрунтування позову зазначив, що не порушував вимоги дорожнього знаку 5.5, оскільки на шляху його руху з парковки торгового центру «Мега» по вул. Ентузіастів в напрямку вул. Головної відсутній не лише знак 5.5, але й будь-які інші дорожні знаки, які б забороняли йому рух у вказаному напрямку.

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 26 липня 2017 року Шевченківський районний суд м. Чернівці вирішив позов задовольнити. Скасувати постанову від 28.06.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не міг порушити вимоги дорожнього знаку 5.5 Правил дорожнього руху, оскільки він виконує суто інформаційну функцію і не встановлює жодних вимог для водіїв у розумінні п. 10.7.6 ДСТУ 4100-2014 «Знаки дорожні. Загальні технічні умови. Правила застосування».

Крім того, на ділянці дороги, де було зупинено позивача, дорожній рух організовано з грубим порушенням пункту 10.7.8 ДСТУ 4100-2014, де визначено, що перед усіма боковими виїздами на дорогу з одностороннім рухом повинні бути встановленні дорожні знаки 5.7.1 і 5.7.2. Однак, в порушення вказаної норми перед виїздом з парковки торгового центру «Мега» на вул. Ентузіастів такий знак не встановлено, а відповідно до п. 2 Правил дорожнього руху на водіїв не покладено обов'язку запам'ятовувати розташування знаків чи режим руху на дорогах.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 26 вересня 2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд вирішив постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2017 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

6. Рішення апеляційного суду мотивоване тим, що позивача було зупинено на проїзній частині дороги з одностороннім рухом у протилежному напрямку за виїздом з бульвару Героїв Сталінграду, що вказує на те, що позивач свідомо, в порушення вимог дорожніх знаків 5.5, 5.7.2, здійснював рух по дорозі з одностороннім рухом у протилежному напрямку, а тому відповідачем правомірно притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Вищого адміністративного суду України із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року та залишити в силі постанову Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 липня 2017 року.

8. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 3 листопада 2017 року відкрито провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року

9. Верховний Суд ухвалою від 21 травня 2018 року прийняв до провадження вищезазначену касаційну скаргу.

10. Відповідач відзиву на касаційну скаргу не надавав.

ІІ. АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

11. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

11.1. Суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про порушення позивачем вимог знаків 5.5, 5.7.2, оскільки на виїзді із парковки у напрямку руху позивача зазначені знаки були відсутні.

11.2. На ділянці дороги, де було зупинено позивача, дорожній рух організовано з грубим порушенням пункту 10.7.8 ДСТУ 4100-2014, оскільки перед виїздом з парковки торгового центру «Мега» на вул. Ентузіастів не встановлено жодних обмежувальних знаків, які б попереджували про односторонній рух.

11.3. Відповідно до п. 2 Правил дорожнього руху на водіїв не покладено обов'язку запам'ятовувати розташування знаків чи режим руху на дорогах, а тому висновок суду про свідоме порушення позивачем правил дорожнього руху є необґрунтованим.

ІІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

12.Постановою від 28.06.2017 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 гривень за те, що він 28.06.2017р. керуючи транспортним засобом здійснив рух по дорозі з одностороннім рухом у протилежному напрямку, порушуючи вимоги дорожнього знаку 5.5. В постанові вказано, що позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення п. 8.4 Правил дорожнього руху України.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

13.Конституція України.

13.1.Стаття 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Кодекс адміністративного судочинства України.

14.1.Частина 2 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

14.2.Пункт 19 статті 4. Індивідуальний акт - акт (рішення) суб'єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

14.3.Стаття 341. Суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

14.4.Стаття 77. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом. Суд не може витребовувати докази у позивача в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, окрім доказів на підтвердження обставин, за яких, на думку позивача, відбулося порушення його прав, свобод чи інтересів. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

15. Кодекс про адміністративні правопорушення України.

15.1.Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

15.2.Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

15.3.Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.

15.4.Стаття 258. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

15.5.Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

15.6. Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

16. Закон України «Про національну поліцію».

16.1.Стаття 31. Поліція може застосовувати такі превентивні заходи як перевірка документів особи та зупинення транспортного засобу.

16.2.Пункт 6 статті 32. Поліцейський має право вимагати від особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у випадку якщо зовнішні ознаки транспортного засобу дають достатні підстави вважати, що транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

16.3.Пункт 2 частини 1 статті 35. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу.

17.Закону України «Про дорожній рух».

17.1.Стаття 16. Водій зобов'язаний виконувати розпорядження поліцейського, а водії військових транспортних засобів - посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами.

17.2.Стаття 41. Порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону та стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

18. Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2013 р. № 111.

18.1 Пункт 8.2-1. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту.

Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

18.2. Пункт 8.4. Дорожні знаки (додаток 1) поділяються на групи: а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду; б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги; в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі; г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження; ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила; д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування; е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

19.Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.

19.1. Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

19.2. Пункти 4, 5 розділу I. У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

V.ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

21.Аналізуючи доводи касаційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

22.Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується сторонами, що 28.06.2017 року позивач виїхав з внутрішньої парковки торгового центру «Мега», розташованого по вул. Ентузіастів в м. Чернівці, і рухався по вказаній вулиці в напрямку вул. Головної.

У касаційній скарзі позивач посилається на те, що із фототаблиці, яка міститься у матеріалах справи, видно, що на цьому виїзді відсутній як дорожній знак 5.5, так і інші дорожні знаки, які забороняли б поворот праворуч та рух у даному напрямку.

Разом з тим, позивач зазначив, що йому було відомо про односторонній рух по частині вул. Ентузіастів у м. Чернівці, оскільки на парковку вказаного вище торгівельного центру він заїжджав з бульвару Героїв Сталінграду, де встановлено дорожній знак 5.7.2 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом».

Як встановлено з відеозапису з нагрудної відеокамери працівника поліції (відеореєстратора), позивача зупинено на проїзній частині дороги з одностороннім рухом у протилежному напрямку за виїздом з бульвару Героїв Сталінграду. Вищезазначене спростовує доводи касатора про відсутність підстав для притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки, як вірно зазначив суд апеляційної інстанції, позивач свідомо, в порушення вимог дорожніх знаку 5.7.2, здійснював рух по дорозі з одностороннім рухом у протилежному напрямку.

23.Зважаючи на вищезазначене, апеляційний суд дійшов вірного висновку про правомірність оскаржуваної постанови.

24.Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

25. Зважаючи на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

26.З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв'язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.

27.Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1.Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 26 вересня 2017 року - залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Т.Г.Стрелець

Судді О.В.Білоус

І.Л.Желтобрюх