Справа № 805/534/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

Київ

справа №805/534/17-а

адміністративне провадження №К/9901/39603/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у порядку письмового провадження
касаційну скаргуОСОБА_2
на постановуДонецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року (суддя О.В. Троянова)
та ухвалуДонецького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року (колегія суддів: Г.М. Миронова, Т.Г. Арабей, І.В. Геращенко)
у справі №805/534/17а
за позовомОСОБА_2
доМаріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області
провизнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - Маріупольська ОДПІ) про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 червня 2016 року №31031.

Обґрунтовуючи позов вказав, що відповідачем безпідставно прийнято податкове повідомлення-рішення від 01 червня 2016 року №31031-13, яким визначено податкове зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у сумі 2985,48грн., оскільки не зазначено який саме об'єкт нерухомості оподатковується і не має розрахунку суми.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року, у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з чим погодився суд апеляційної інстанції, зазначив, що житлова нерухомість, яка належить позивачу на праві приватної власності, є об'єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, а позивач, як власник цієї нерухомості зобов'язаний сплачувати вказаний податок відповідно до вимог статті 266 Податкового кодексу України.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та задовольнити позовні вимоги. Вказується на те, що позивач звертався до судів попередніх інстанцій з клопотанням про витребування від місцевої влади доказів проведення обстеження об'єкту житлової нерухомості за адресою: с. Мелекіне, вул. Гагаріна, 115, однак суди не розглянули вказане клопотання чим позбавили позивача конституційного права на судовий захист.

Від відповідача відзив на касаційну скаргу не надходив, що не перешкоджає її розгляду по суті.

05.07.2017 Вищим адміністративним судом України, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 відкрито.

16.03.2018 касаційна скарга передана на розгляд судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. в порядку пункту четвертого частини першої розділу 7 «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства у редакції Закону від 03.10.2017 № 2147.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій установлено, що відповідно до відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 належить на праві приватної власності домоволодіння загальною площею 138, 9 м.кв., житлова площа 20, 3 м.кв., розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

01 червня 2016 року на підставі підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54, підпункту 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення № 31031-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов'язання за платежем із зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об'єктів житлової нерухомості у сумі 2985,48 грн. за 2015 рік, яке отримано позивачем 06.07.2016.

Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» (далі - Закон №71-VIII) було запроваджено новий місцевий податок, а саме: податок на майно, який складається з трьох різновидів: транспортний податок та податок на майно, відмінне від земельної ділянки та плата за землю.

Вказаним Законом запроваджено низку правових норм, що врегулювали питання справляння місцевих податків.

Суд звертає увагу, що приписами статті 10 Податкового кодексу України, передбачено перелік місцевих податків, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки прямо не вказаний. Натомість, є податок на майно, який складається із 3 різних податків, кожен із різними елементами податку як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об'єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Отже, встановлення податку на майно, зокрема в частині податку на майно, відмінне від земельної ділянки, є безумовним обов'язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.

Підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків. Рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період).

В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Наведеною нормою передбачено обов'язок місцевої ради опублікувати рішення про встановлення місцевого податку, а також наслідки несвоєчасного опублікування відповідного рішення. Причому норма розрізняє період опублікування рішення ради (це період, який передує плановому), плановий період (у якому планується встановити місцевий податок) і наступний період, (тобто період, який є наступним за плановим).

Кожен із цих періодів має самостійне правове значення. При цьому такі періоди не можуть співпадати в часі. Зокрема, не може бути плановим період, у якому прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради.

Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.

В даному випадку із запровадженням податку на майно, відмінного від земельної ділянки, на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01 січня 2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов'язку щодо встановлення податку на майно, відмінне від земельної ділянки. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

При цьому, виходячи з неможливості збігу між періодом опублікування рішення та плановим періодом, в 2015 році не можна було визначити плановим періодом 2015 рік.

Плановим відповідно до положень підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Мелекінської сільської ради Донецької області від 30.01.2015 № 6/36-2183 встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на території Мелекінської міської ради в розмірі 2 відсотки від мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв.м - для об'єктів житлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних осіб - 24, 36 грн. за кв.м на 2015 рік.

Отже, рішення місцевих рад щодо нерухомого майна, прийнятого у 2015 році, могли встановлювати плановим лише 2016 рік.

Таким чином, з урахуванням норми підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення місцевих рад стосовно податку на майно, відмінне від земельної ділянки, прийняті в 2015 році та опубліковані протягом січня-лютого 2015 року, не могли бути застосовані в 2015 році. Такі рішення могли передбачати плановим лише 2016 рік, і саме з цього періоду податку на майно, відмінне від земельної ділянки міг вважатися встановленим місцевою радою.

У зв'язку з вищенаведеним, Верховний Суд дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 01 червня 2016 року №31031 про визначення позивачу суми грошового зобов'язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами у розмірі 2985,48 грн. за 2015 рік.

В межах розгляду даної справи має місце неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права, що є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції та прийняття нового рішення про задоволення позову відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 06 березня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 07 червня 2017 року скасувати.

Прийняти нову постанову.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про визнання незаконним та скасування податкового повідомлення-рішення від 01 червня 2016 року №31031задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Маріупольської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області від 01 червня 2016 року №31031.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду