Справа № 804/188/39/18
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
22 травня 2018 року Справа № 804/188/39/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючий суддя - Букіна Л.Є.,
за участі: секретаря судового засідання Бутенко П.В.,
позивача - ОСОБА_1,
представника позивача - ОСОБА_2,
представник відповідача - не з'явився
розглянувши у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування розпорядження,-
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, у якому просить скасувати розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 06.10.2017 року № Р-425/0/350-17 та повернути під її опіку вилучених дітей. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено підготовче засідання.
Розглянувши матеріали позовної заяви та проаналізувавши відповідні норми законодавства суд вважає за необхідне зазначити, зокрема про таке.
Відповідно до вимог частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.
Згідно пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.
Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.
Компетенція адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ визначається статтею 19 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
За змістом пунктів 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України у публічно-правовому спорі, як правило, хоча б однією стороною є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює публічно-владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.
Спір набуває ознак публічно-правового за умов не лише наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, а й здійснення ним (ними) у цих відносинах публічно-владних управлінських функцій.
При розгляді матеріалів позовної заяви судом встановлено, що ОСОБА_1 оскаржує розпорядження голови Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 06.10.2017 року № Р-425/0/350-17, відповідно до якого знято з позивача обовязки піклувальника над ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6
Вказане розпорядження прийнято за результатом обстеження умов проживання та виховання дитини.
Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 (далі - Порядок №866), органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об'єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.
Відповідно до пункту 8 Порядку № 866 та статті 170 Сімейного кодексу України, на підставі яких прийнято оскаржене розпорядження, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.
Для прийняття рішення про негайне відібрання дитини у батьків служба у справах дітей подає голові районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади відповідне клопотання. Після надходження клопотання голова чи інша уповноважена особа районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об'єднаної територіальної громади протягом одного дня розглядає порушене питання та приймає відповідне рішення.
Якщо надійшла інформація про загрозу життю або здоров'ю дитини, яка проживає на території сільської, селищної ради, виконавчий орган сільської, селищної ради протягом одного дня приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків, забезпечує її тимчасове влаштування та у день відібрання дитини письмово повідомляє про це службу у справах дітей.
Відповідно до частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Питання, пов'язані з опікою та піклуванням над дітьми врегульовані главою 19 СК України та главою 6 ЦК України.
З огляду на вищенаведене, рішення державних адміністрацій районів, районних державних адміністрацій у місті Києві та Севастополі, виконавчих комітетів районних у містах, сільських, селищних рад про встановлення опіки та піклування над дітьми стосується відносин, що регулюються цивільним (глава 6 ЦК) та сімейним (глава 19 СК) законодавством, і не належать до сфери публічно-правових відносин.
Відповідно, вимоги про визнання таких рішень незаконними або визнання незаконними дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб є спорами про захист приватних прав і інтересів і відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства.
Незгода з рішенням органу опіки та піклування, яке відображене у рішенні голови районної державної адміністрації, є позовом з метою захисту приватного інтересу та визначення обсягу прав і обов'язків матері щодо участі у вихованні дитини.
Таким чином, оскаржене розпорядження, не є рішенням суб'єкта владних повноважень у сфері управлінської діяльності, оскільки регулюють питання сімейних правовідносин, тому спірні правовідносини є цивільно-правовими.
Враховуючи викладене та наведені норми закону, суд дійшов висновку, що вказані спірні правовідносини повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.2 ст. 183 Кодексу адміністративного судочинства України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу, у тому числі про закриття провадження у справі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
За таких обставин, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі.
Керуючись ст. 183, 238 Кодексу адміністративного судочинства України, -
Закрити провадження в адміністративній справі № 804/188/39/18 за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської районної державної адміністрації Дніпропетровської області про скасування розпорядження.
Роз'яснити ОСОБА_1, що цю позовну заяву належить розглядати в порядку цивільного судочинства.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 Кодексу адміністративного судочинства України. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.
Повний текст ухвали складений 24.05.2018 року.
Суддя Л.Є. Букіна