Справа № 2а-17600/12/2670
Суддя: Кузьменко В.А.
Дата ухвалення: 2018-03-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

22 березня 2018 року справа №2а-17600/12/2670

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Кузьменка В.А., за участю секретаря Яцюти М.С. та представників
позивача: Жигарєвої М.В.;
відповідача: Тільного А.О.
третьої особи: не з`явились
розглянувши у судовому засіданні заяву представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню в адміністративній справі
за позовомОСОБА_1
до третя особаНаціональної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг Голова комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цай Володимир Миколайович
провизнання протиправним та скасування наказу
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративними позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі по тексту відповідач), в якому просить: 1) визнати протиправним та скасування наказу голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26 листопада 2012 року №515-к; 2) поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України; 3) стягнути з Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час прогулу з 30 листопада 2012 року до дня поновлення на роботі, що на день подання позову складає 4 964,39грн.
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року в адміністративній справі №2а-17600/12/2670 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано наказ голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України ОСОБА_2 від 26 листопада 2012 року № 515-к Про звільнення ОСОБА_1 ; визнано ОСОБА_1 таким, що був звільнений з посади заступника директора Інспекційного департаменту Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України за п. 1 статті 40 КЗпП України з 21 квітня 2016 року; стягнуто з Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 306 004,50грн.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року змінено: абзац третій резолютивної частини постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 року викладено в наступній редакції:
Зобов`язати Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, працевлаштувати ОСОБА_1 на рівнозначну посаду, з якої його було звільнено наказом Голови комісії з ліквідації Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України Цая В.М. від 26 листопада 2012 року №515-к.
В решті постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 квітня 2016 р., залишити без змін.
На виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду Окружним адміністративним судом міста Києва 28 липня 2016 року видано позивачу виконавчий лист.
До суду надійшла заява представника Національної комісії, що здійснює держане регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, в якій останній просить: 1) визнати виконавчий лист №2а-17600/12/2670 від 27 липня 2016 року про зобов`язання Національної комісії, що здійсню державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, працевлаштувати ОСОБА_1 на рівнозначну посаду, з якої його було звільнено таким, що не підлягає виконанню.
Питання про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню призначено до розгляду на 22 березня 2018 року; у судовому засіданні позивач проти задоволення заяви заперечив, представник відповідача заяву підтримав.
Розглянувши подану заяву, дослідивши положення чинного законодавства України і матеріали справи, Окружний адміністративний суд міста Києва приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Відповідач обґрунтовує своє клопотання тим, що ним вчинені всі можливі дії направлені на виконання рішення суду по працевлаштуванню ОСОБА_1 .
Суд звертає увагу відповідача на те, що відповідно до положень статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Згідно з частиною першою статті 373 Кодексу адміністративного судочинства України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Так на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 07 липня 2016 року видано виконавчий лист для примусового виконання вказаної постанови.
Виходячи з системного тлумачення положень статті 374 Кодексу адміністративного судочинства України, виконавчий документ може бути визнано таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником.
Таким чином, статтею 374 Кодексу адміністративного судочинства України вставлено вичерпний перелік випадків, за яких суд може визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, а тому заява Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не підлягає задоволенню.
Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява представника Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню не підлягає задоволенню.
На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 248, 374 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -
У Х В А Л И В :
Відмовити Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, у задоволенні заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому статтею 254 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами, встановленими статтями 185 187 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.А. Кузьменко