Справа № 826/1390/18
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

21 травня 2018 року № 826/1390/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «А.С.М.»
до третя особа Державної фіскальної служби України Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України
провизнання протиправними дій та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «А.С.М.» (далі по тексту - позивач, ТОВ «А.С.М.») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі по тексту - відповідач-1), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби України (далі по тексту - третя особа) в якому просить:

визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо зменшення в даних Системи електронного адміністрування ПДВ юридичної особи ТОВ «А.С.М.» () реєстраційний ліміт у сумі 125 000,00 грн;

зобов'язати Державну фіскальну службу України відновити/збільшити в даних Системи електронного адміністрування ПДВ юридичної особи ТОВ «А.С.М.» () реєстраційний ліміт у сумі 125 000,00 грн та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування ПДВ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення положень Податкового кодексу України не забезпечено автоматичне збільшення суми від'ємного значення на суму 125000,00 грн., на яку позивач має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладених, відповідно до поданої позивачем податкової декларації.

Ухвало Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2018 року позовну заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «А.С.М.» залишено без руху.

За результатом усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/2778/18 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання.

Матеріали справи свідчать, що відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження в адміністративній справі 02 березня 2018 року.

Відповідач відзиву на позовну заяву та відповідних доказів до суду не надав, що відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України може вважатись судом як визнання позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу на наступне.

Позивач зазначає, що отримавши 14 листопада 2017 року року Витяг в розрізі операцій з Системи електронного адміністрування ПДВ №1 за 10 листопада 2017 року ТОВ «А.С.М.» виявило факт неправомірного списання Державною фіскальною службою України реєстраційного ліміту у розмірі 125 000,00 грн. Згідно Витягу з системи електронного адміністрування ПДВ від 15 листопада 2017 року реєстраційний ліміт склав мінус 15581,01 грн., а вищевказану суму у розмірі 125 000,00 грн. 10 листопада 2017 року списано та зараховано до суми перевищення податкових зобов'язань з поміткою override/01.2016.

Так, згідно Витягу з системи електронного адміністрування ПДВ від 24 жовтня 2017 року щодо суми податку, на яку платник податку на додану вартість має право зареєструвати податкові накладні, реєстраційний ліміт складав 23297,54 грн., а загальна сума перевищення податкових зобов'язань - 1,00.

Таким чином, позивач вважає, що ДФС України у ТОВ «А.С.М.» було неправомірно списано реєстраційний ліміт у сумі 125000,00 грн.

Основні принципи функціонування системи електронного адміністрування податку на додану вартість (далі - Система) визначено статтею 200-1 розділу V Податкового кодексу України і пунктами 33,34 і 341 підрозділу 2 розділу XX Податкового кодексу України.

Порядок електронного адміністрування податку на додану вартість затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569 "Деякі питання електронного адміністрування податку на додану вартість" (далі - Порядок № 569). Даний порядок визначає механізм відкриття та закриття рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, особливості складення податкових накладних та розрахунків коригування кількісних і вартісних показників до податкових накладних у такій системі, а також механізм проведення розрахунків з бюджетом з використанням зазначених рахунків.

Згідно із наведеними у п.2 Порядку визначеннями "електронний рахунок у системі електронного адміністрування ПДВ (далі - електронний рахунок) - це рахунок, відкритий платнику податку в Казначействі, на який платником перераховуються кошти з власного поточного рахунка в сумах, необхідних для збільшення розміру суми, на яку платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, а також у сумах, недостатніх для сплати до бюджету узгоджених податкових зобов'язань з цього податку. Кошти з такого рахунка підлягають перерахуванню до бюджету та/або на спеціальний рахунок. Для кожного платника податку Казначейством відкривається один електронний рахунок.

Відповідно до п. 5 Порядку № 569 електронні рахунки відкриваються виключно на підставі реєстру платників податку, який ДФС після присвоєння особі індивідуального податкового номера платника податку надсилає Казначейству. Датою початку здійснення платником податку операцій з використанням електронного рахунка є дата реєстрації його платником податку (для платників податку, зареєстрованих до 1 лютого 2015 р., - 1 лютого 2015 року).

Згідно із п. 3 Порядку № 569 періодичність, структура та формат обміну інформацією і реєстрами платників податку, необхідними для функціонування системи електронного адміністрування податку, визначаються ДФС та Казначейством.

Реєстрація в ЄРПН податкових накладних та розрахунків коригування до податкових накладних здійснюється виключно у межах реєстраційної суми, яка обчислюється за формулою, встановленою пунктом 2001.3 статті 2001 розділу V ПКУ та пунктом 9 Порядку № 569.

Згідно п. 200-1.3 статі 200-1 Податкового кодексу України УПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником у поданих податкових деклараціях з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них, над сумою податку, що міститься в складених таким платником податкових накладних та розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно п. 9 Порядку №569 платник податку має право зареєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Реєстрі на суму податку (УНакл), обчислену за такою формулою:

УНакл = УНаклОтр + УМитн + УПопРах + УОвердрафт - УНаклВид - УВідшкод - УПеревищ,

Де УПеревищ - загальна сума перевищення податкових зобов'язань, зазначених платником податку у поданих контролюючому органу податкових деклараціях з податку, суми податку, зазначеної у складених таким платником податкових накладних, зареєстрованих у Реєстрі, яка визначається як різниця між:

сумами податкових зобов'язань за операціями з постачання/надання товарів/послуг та отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України, здійсненими після 1 липня 2015 р., та їх подальшого коригування згідно із статтею 192 Кодексу, задекларованими платником у податкових деклараціях з податку (поданих контролюючому органу починаючи з податкової звітності за липень 2015 р. для платників податку, що застосовують місячний звітний період, за III квартал 2015 р. - для платників податку, що застосовують квартальний звітний період) з урахуванням поданих уточнюючих розрахунків до них;

сумами податку, зазначеними платником податку в податкових накладних, що складені за такими операціями (в тому числі податкових накладних, які не видаються отримувачу, а також складених під час отримання послуг від нерезидента, місцем постачання яких визначено митну територію України), здійсненими після 1 липня 2015 р., та розрахунків коригування, складених починаючи з 1 липня 2015 р. та зареєстрованих в Реєстрі, до податкових накладних, складених до 1 липня 2015 року.

Листом Державної фіскальної служби України від 10 липня 2015 року №1402/99-99-19-03-01-18 було роз'яснено, що показник УПеревищ формується наростаючим підсумком як різниця між сумами ПДВ:

У (рядок 9.1 декларацій з ПДВ + графи 6 рядка 9.1 уточнюючих розрахунків (+/-) до таких декларацій з ПДВ);

та У (графа 13 розділу III складених платником та зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних + графи 10 - 11 рядка "Сума коригування податкового зобов'язання та податкового кредиту" (+/-) зареєстрованих в ЄРПН розрахунків коригування до таких податкових накладних).

У свою чергу, п. 11 Порядку № 569, згідно якого показники реєстраційної формули обліковуються в розрізі платників податку наростаючим підсумком (а не по періодах):

з 1 липня 2015 р. - для платників, що зареєстровані платниками податку до 1 липня 2015 р.;

з дати реєстрації платником податку, зазначеної у реєстрі платників податку, - для платників, що зареєстровані платниками податку після 1 липня 2015 року.

Але, як зазначає позивач та не надано доказів на спростування відповідачем, оскільки ТОВ «А.С.М.» за попередні періоди було дотримано усіх вимог чинного податкового законодавства України та своєчасно зареєстровано в ЕРПН усі податкові накладні, то у ДФС з урахуванням вищевказаного відсутні будь-які підстави для списання реєстраційного ліміту у розмірі 125000,00 грн.

Відповідно, дія ДФС України щодо зменшення суми реєстраційного ліміту позивача порушує чинне законодавство і є протиправною.

Кім того, згідно підпункту 21.1.4. пункту 21.1. статті 21 Податкового кодексу України контролюючі органи зобов'язані не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій.

Відтак, в результаті незаконного та безпідставного списання реєстраційного ліміту підприємство не має можливості вчасно у визначені податковим законодавством України строки зареєструвати податкові накладні.

Також слід зазначити, про факт неправомірного списання реєстраційного ліміту у розмірі 125000,00 грн. позивачем 21 листопада 2017 року було подано усну скаргу за телефонами сервісу «Пульс» ДФС України за №КУ37335 та письмові скарги (22 листопада 2017 року, 24 листопада 2017 року, 15 грудня 2017 року).

Проте, матеріали справи не містять доказів надання відповідачем письмової відповіді.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Проте, відповідачем не надано відзиву на позов, жодних доказів на спростування позовних вимог.

Згідно з статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейським судом з прав людини у справах Інтерсплав проти України (2007 рік, заява № 803/02), "Булвес" АД проти Болгарії (2009 рік, заява № 3991/03) і Бізнес Супорт Центр проти Болгарії (2010 рік, заява № 6689/03) було зазначено, що затримки у відшкодуванні ПДВ можна вважати втручанням у право на мирне володіння своїм майном, а постійні затримки відшкодування і компенсації у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, так само як і стан невизначеності щодо часу повернення коштів, порушує "справедливий баланс" між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном.

Така позиція Європейського суду з прав людини свідчить на користь висновку, що в контексті податкових спорів позбавлення права отримати податкову вигоду (податковий кредит чи бюджетне відшкодування ПДВ) розглядається як позбавлення власності.

Європейський суд з прав людини у справах Burdov v. Russia, no. 59498/00, §§ 37- 38, ECHR 2002), Yvonne van Duyn v. Home Office (Case 41/74 van Duyn v. Home Office) зазначив, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов'язання, взяті державою в особі відповідних суб'єктів владних повноважень, навіть якщо такі зобов'язання містяться у законодавчому акті, який загалом не має автоматичної прямої дії. При цьому, якщо держава схвалила певну концепцію, то суб'єкт владних повноважень вважатиметься таким, що діє протиправно, якщо він відступить від встановлених обов'язків, оскільки схвалення такої політики чи поведінки дало підстави для виникнення обґрунтованих сподівань у суб'єктів відповідних правовідносин стосовно суворого додержання уповноваженим державою суб'єктом владних повноважень такої політики чи поведінки.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлена неправомірність зменшення в даних Системи електронного адміністрування ПДВ юридичної особи ТОВ «А.С.М.» () реєстраційний ліміт у сумі 125 000,00 грн, при цьому, суд погоджується, що Державна податкова інспекція у Шевченківському районі Головного управління ДФС у місті Києві не наділена повноваженнями щодо внесення будь-яких змін в систему адміністрування, відтак позовні вимоги до Державної фіскальної служби України є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «А.С.М.» (01001, місто Київ, вул. Софіївська, буд. 10, прим. 4, ) задовольнити.

2. Визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України (04655, місто Київ, Львіська площа, 8, ) щодо зменшення в даних Системи електронного адміністрування ПДВ юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «А.С.М.» (01001, місто Київ, вул. Софіївська, буд. 10, прим. 4, ) реєстраційний ліміт у сумі 125 000,00 грн.

3. Зобов'язати Державну фіскальну службу України (04655, місто Київ, Львівська площа, 8, ) відновити/збільшити в даних Системи електронного адміністрування ПДВ юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «А.С.М.» (01001, місто Київ, вул. Софіївська, буд. 10, прим. 4, ) реєстраційний ліміт у сумі 125 000,00 грн та відобразити відповідне збільшення у витягу з системи електронного адміністрування ПДВ.

4. Присудити з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (04655, місто Київ, Львіська площа, 8, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «А.С.М.» (01001, місто Київ, вул. Софіївська, буд. 10, прим. 4, ) понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 524 грн (три тисячі п'ятсот двадцять чотири гривні) відповідно до платіжного доручення № 1 від 07 лютого 2018 року.

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Аверкова