Справа № 826/15851/16
Суддя: Григорович П.О.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2018 року № 826/15851/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Григоровича П.О., розглянув в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЕНД-С»
до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві
про скасування податкового повідомлення-рішення,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «М-ЕНД-С» (далі - позивач, ТОВ «М-ЕНД-С») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (далі - відповідач), у якій просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.05.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.10.2016 відкрито провадження та призначено судове засідання.

У зв'язку з припиненням повноважень судді щодо здійснення правосуддя, в провадженні якого перебувала адміністративна справа, справу було повторно розподілено між суддями.

Автоматизованою системою документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва адміністративну справу передано на розгляд судді Григоровича П.О.

Враховуючи зазначене, ухвалою суду від 19.05.2017 справу прийнято до провадження суддею Григоровичем П.О. та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі та зазначає, що не погоджується з висновками Акта перевірки щодо порушення позивачем відповідних положень Податкового кодексу України, оскільки висновки відповідача за наслідками проведеної перевірки щодо порушень позивачем положень Податкового кодексу України при сплаті самостійно визначених сум грошових зобов'язань є хибними, базуються виключно на суб'єктивних припущеннях перевіряючих, які не мають підтвердження належними доказами.

Відповідач заперечує по суті заявлених позовних вимог, про що надав відповідні письмові заперечення, які наявні в матеріалах справи. Посилається на те, що позивачем подано два уточнюючих розрахунки до податкової декларації з податку на прибуток за 2015 рік, останній з яких було подано на один день пізніше від граничної дати сплати самостійно визначеного грошового зобов'язання, що є порушенням пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України. За таких обставин представник контролюючого органу просить суд в позові відмовити.

Справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до положень ч. 6 ст. 128 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції до 15.12.2017, а рішення постановлене з урахуванням п. 10 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

11 травня 2016 року відповідачем на підставі акта перевірки №2795/26-536-12-05 від 22.04.2016, прийнято наступне оскаржуване податкове повідомлення-рішення, а саме:

- , яким позивачу за порушення на 1 день граничного строку сплати грошового зобов'язання з податку на прибуток в сумі 140 923,90 грн, на підставі ст. 126 Податкового кодексу України, визначено штраф в розмірі 10% в сумі 14 092,39 грн.

Як вбачається з акту перевірки та письмових заперечень відповідача, підставою для застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій, стало те, що самостійно визначене позивачем грошове зобов'язання з податку на прибуток згідно декларації № від 29.02.2016 в сумі 202 956 грн з граничним терміном сплати 10.03.2016, фактично було погашено 11.03.2016 шляхом подання уточнюючої податкової декларації № від 11.03.2016, внаслідок чого позивачем було порушено граничний строк сплати зобов'язання на 1 день.

Не погоджуючись з обґрунтованістю вказаних доводів контролюючого органу та, як наслідок, правомірністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом та просить його задовольнити.

Оцінивши за правилами ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України надані сторонами докази та пояснення, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, Окружний адміністративний суд міста Києва вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ТОВ «М-ЕНД-С» в податковій декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік від 29.02.2016 № самостійно задекларовано суму грошового зобов'язання у розмірі 202 956 грн.

Враховуючи положення п.57.1 Податкового кодексу України, граничним терміном сплати узгодженого грошового зобов'язання в сумі 202 956 грн є 10.03.2016.

Як вбачається з рішення Головного управління ДФС у м. Києві про результати розгляду скарги від 12.07.2016 №15642/10/, враховуючи те, що в ІКПП Позивача на час подання декларації обліковувалась переплата в сумі 62 032,10 грн, АІС самостійно було здійснено коригування недоїмки по податковій (річній) декларації від 29.02.2016 № в бік зменшення до суми 140 923,90 грн (202 956 - 62032,10).

Як підтверджується матеріалами справи, 02.03.2016 позивачем подано до контролюючого органу уточнюючу податкову декларацію з податку на прибуток підприємств № , якою виправлено допущені помилки в річній декларації за 2015 рік, шляхом зменшення суми податку на прибуток за 2015 рік, що підлягає сплаті до бюджету до 32 496 грн, замість 202 956 грн.

Вказана уточнююча декларація була прийнята контролюючим органом, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.14 том 1).

Тобто, сума в розмірі 202 956 грн (32 496 + 170 460), була задекларована помилково, фактична сума грошового зобов'язання складала 32 496 грн.

Втім, при поданні уточнюючої податкової декларації, позивачем також було допущено помилку та в частині декларації «Виправлення помилок» в рядку 27 (збільшення/зменшення податкового зобов'язання звітного податкового періоду, що уточнюється) не зазначено суму в розмірі «-170 460 грн», в той час як сума в розмірі 170 460 грн входила в склад помилково зазначеної суми податкового зобов'язання по річній податковій декларації, про що зазначено вище (170 460 + 32 496 = 202 956).

Таким чином, склалась ситуація, при якій станом на 10.03.2016 за позивачем обліковувалась недоїмка в сумі 140 923 грн, і в той же час, податкове зобов'язання з від'ємним значенням (-170 460), що повністю перекривало суму недоїмки (140 923), позивачем внаслідок технічної помилки відображено з податкові звітності не було.

При цьому, контролюючим органом не заперечується, що у випадку зазначення позивачем в уточнюючому розрахунку в рядку 27 податкового зобов'язання з від'ємним значенням в сумі -170 460, станом на 10.03.2016 недоїмка у ТОВ «М-Енд-С» була б відсутня.

З метою виправлення вказаної помилки, позивачем самостійно 11.03.2016 подана уточнююча податкова декларація з податку на прибуток підприємств № , у якій заповнено рядок 27 та вказано «- 170460».

Дана декларація була прийнята контролюючим органом 11.03.2016, що підтверджується квитанцією №2 (а.с.19 том 1).

Як наслідок, 11.03.2016 в ІКПП ТОВ «М-Енд-С» збільшено переплату по податковій декларації з податку на прибуток від 11.03.2016 №.

Відтак, внаслідок технічної помилки при заповненні податкової звітності, станом на 10.03.2016 за позивачем обліковувалась недоїмка в сумі 140 923,90 грн (з якої і було обраховано штраф в сумі 14 092,39 грн), а вже 11.03.2016, після самостійного виправлення позивачем помилки шляхом подання уточнюючого розрахунку, за позивачем обліковувалась переплата в сумі 29 536,10 грн (170 460 - 140 923)

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених Податковим кодексом України.

Згідно з пунктом 46.1 статті 46 Податкового кодексу України податкова декларація, розрахунок - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Як зазначено у пункті 54.1 статті 54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою.

Відповідно до пункту 57.1 статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підпунктом 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України зазначено, що податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Згідно з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов'язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств, рентної плати протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах:

- при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу;

- при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов'язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно із пунктом 50.1 статті 50 Податкового кодексу України, у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу) платник податків самостійно (у тому числі за результатами електронної перевірки) виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених цією статтею), він зобов'язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.

При цьому, якщо після подачі декларації за звітний період платник податків подає нову декларацію з виправленими показниками до закінчення граничного строку подання декларації за такий самий звітний період, то штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.

Таким чином, вказаними нормами вставлено право платника податку, у разі виявлення помилок у поданій ним податковій звітності, внести відповідні зміни шляхом подання уточнюючого розрахунку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що у випадку коли платником податків самостійно виявлено помилку в поданій ним податковій звітності і подано до податкового органу уточнюючий розрахунок з виправленням помилок з урахуванням вимог статті 50 Податкового кодексу України, у податкового органу відсутні підстави для застосування штрафних санкцій, передбачених пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, оскільки, з поданням уточнюючого розрахунку податкова звітність є виправленою і нівелює правові наслідки помилки, допущеної при її поданні.

ТОВ «М-ЕНД-С» виправило суму грошового зобов'язання, що підлягає сплаті в бюджет (рядок 19) 02.03.2016, тобто в межах строку сплати

Матеріалами справи підтверджується своєчасне подання позивачем до податкового органу відповідної звітності, самостійне усунення виявлених недоліків шляхом подання уточнюючих розрахунків до початку проведення перевірки контролюючим органом.

Крім того, згідно положень пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, притягнення платника податків до відповідальності у вигляді штрафу з підстав, визначених цією нормою, передбачене саме за несплату узгодженої суми грошового зобов'язання. При цьому, за змістом вказаної норми розмір штрафу залежить від кількості днів затримки строку сплати суми грошового зобов'язання та визначається у відсотках від погашеної суми податкового боргу.

Подання платником податків у встановленому порядку контролюючому органу уточнюючого розрахунку податкових зобов'язань чинним податковим законодавством не визначено як джерело погашення податкового боргу. Крім того, заповнення рядка 27 податкової декларації не є сплатою грошовою зобов'язання.

Таким чином, з врахуванням встановлених у даній справі обставин, застосування до позивача штрафу, передбаченого з пунктом 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, суд вважає безпідставним, а податкове повідомлення-рішення від 11.05.2016 № протиправним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Вищого адміністративного суду України від 08.08.2016 № К/800/47967/15.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 2, 6, 72-77, 90, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві № від 11.05.2016.

3. Стягнути судові витрати в сумі 1378,00 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень 00 коп.) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «М-ЕНД-С» (ідентифікаційний , адреса: 02092, м. Київ, ВУЛИЦЯ ДОВБУША, будинок 37) шляхом їх безспірного списання з рахунків Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у місті Києві (ідентифікаційний , адреса: 02094, м. Київ, БУЛЬВАР ВЕРХОВНОЇ РАДИ, будинок 24-Б) за рахунок бюджетних асигнувань.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя П.О. Григорович