Справа № 212/1736/18
Суддя: Зімін М. В.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/1736/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зіміна М.В.,

секретаря судового засідання Гавеля Ю.О.,

за участі:

представника позивача адвоката ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі Дніпропетровської області в порядку адміністративного судочинства справу за позовом ОСОБА_4 Усманжон до заступника начальника управління державної міграційної служби в Запорізькій області ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

20 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до заступника начальника управління державної міграційної служби в Запорізькій області ОСОБА_6 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 14 березня 2018 року відповідачем винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої, він працював вантажником на ринку Анголенко в м. Запоріжжя, без відповідного дозволу на працевлаштування, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.1 ст.203 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 грн. Зазначає, що дана постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки в ній не наведено жодних доказів вчинення правопорушення позивачем. Вказує, що він на законних підставах прибув на територію України та мав законно перебувати на території країни до 20.03.2018. Відповідачем не зазначені відповідні нормативно-правові акти, які було порушено ОСОБА_4, а також у постанові про накладення адміністративного стягнення не встановлено дату, час, обставини та зміст правопорушень. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду із даним позовом.

Ухвалою суду від 22 березня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд.

Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року було здійснено заміну відповідача на заступника начальника управління державної міграційної служби в Запорізькій області ОСОБА_5.

02 квітня 2018 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач проти задоволення позову заперечує. Вказав, що 14.03.2018 громадянин ОСОБА_7 Узбекистан ОСОБА_4 був виявлений на ринку «Анголенко», який реалізував своє право на працю та є працевлаштованою особою, однак у останнього відсутній дозвіл на працевлаштування та інформація у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про його реєстрацію. Вважає, що ОСОБА_4 здійснювалася трудова діяльність без належних правових підстав, чим було порушено п.4 ст.4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 4 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення».

04 квітня 2018 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач вказує, що відповідачем прийняте рішення у справі про адміністративне правопорушення за відсутності доказів виконання ним роботи 14.03.2018 на ринку «Анголенко» у м. Запоріжжя в якості вантажника.

Представник позивача ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Також зазначив, що позивач не в повній мірі володіє українською мовою та відповідачем при розгляді справи про адміністративне правопорушення не було забезпечено перекладача. Окрім цього, наданий відповідачем відеозапис вважає неналежним доказом, оскільки він не зазначений у додатках до протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_3, ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, зазначили, що постанова про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4 винесена з дотриманням положень законодавства та факт вчинення вказаного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи про адміністративне правопорушення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідача, дослідивши письмові докази, відеозапис наданий відповідачем, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення на нього, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про адміністративне правопорушення серії ПН МЗП №137322 від 14 березня 2018 року прийнятою заступником начальника УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_5, визнано винним ОСОБА_4 Усманжон, у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 850,00 гривень.

Згідно зазначеної постанови, громадянин ОСОБА_7 Узбекистан ОСОБА_4 Усманжон працює вантажником на ринку «Анголенко» без відповідного дозволу на працевлаштування, за що передбачена відповідальність, передбачена ч.1 ст.203 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно із ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Реалізовуючи свої повноваження, субєкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення субєкта владних повноважень.

Так, ч. 1 ст. 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

14 березня 2018 року провідним спеціалістом УДМС України в Запорізькій області ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення Серії ПР МЗП №137322, згідно якого громадянин ОСОБА_7 Узбекистан ОСОБА_4 працює вантажником на ринку «Анголенко» без відповідного дозволу на працевлаштування. ОСОБА_4 розяснено зміст статті 63 Конституції України та статті 268 КУпАП. До протоколу додаються пояснення та копія паспорту ОСОБА_4

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 222-2 КУпАП, Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, повязані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, невиконанням рішення про заборону вїзду в Україну, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 200, 201, частина перша статті 203, стаття 203-1 (крім порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті вїзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Вказані положення статей 213 та 222-2 КУпАП вказують на те, що відповідач є уповноваженою особою з розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Щодо позовних вимог про відсутність складу самого адміністративного правопорушення слід зазначити наступне.

У відповідності до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про зайнятість населення» іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, яких визнано в Україні біженцями, яким надано притулок в Україні, яких визнано особами, що потребують додаткового захисту, яким надано тимчасовий захист, а також ті, що одержали дозвіл на імміграцію в Україну, мають право на зайнятість на підставах і в порядку, встановлених для громадян України.

Іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну для працевлаштування на визначений строк, приймаються роботодавцями на роботу на підставі дозволу на застосування праці іноземців та осіб без громадянства, виданого в порядку, визначеному цим Законом, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Положення ч.4 ст.3 Закону України «Про зайнятість населення» передбачають необхідність отримання дозволу на працевлаштування в разі прибуття іноземців в Україну для працевлаштування.

Так під час розгляду справи про адміністративне правопорушення уповноваженою особоюдержавної міграційної служби в Запорізькій області не були встановлені підстави перебування ОСОБА_4 на території України.

Відповідно до ст.283 КУпАП, у постанові про адміністративне правопорушення, зазначаються: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Однак, при дослідженні вищевказаної постанови встановлено, що в ній не розкрито об'єктивної сторони правопорушення, його суть викладена формально, не зазначено який саме нормативно-правовий акт було порушено діями ОСОБА_4, а також не зазначено дату, час, місце вчиненого правопорушення.

Відповідно до ст. 256 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обовязок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Так до протоколу про адміністративне правопорушення на підтвердження факту вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення додано його пояснення та копія паспорта.

Що стосується наданого відповідачем відеозапису та рапорту о/у УКР ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_8, на підтвердження вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення, суд вважає їх неналежними доказами, оскільки їх не було додано до протоколу про адміністративне правопорушення, отже цей відеозапис та рапорт не були предметом дослідження відповідачем під час винесення постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_4

Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Дослідивши докази, судом встановлено, що при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідач діяв всупереч вказаних вимог КУпАП не встановивши підстави перебування ОСОБА_4 на території України, не визначив у постанові про адміністративне правопорушення дату час, та місце вчинення правопорушення, а також не вказав який нормативно-правовий акт було порушено діями ОСОБА_4, що у своїй сукупності вказує на недоведеність обєктивної сторони правопорушення за ч. 1 ст. 203 КУпАП. За таких обставин вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення є необґрунтованою, оскільки уповноваженою особою державної міграційної служби в Запорізькій області не враховано всіх вищевказаних обставин, що мають значення для прийняття рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а винесена постанова підлягає скасуванню із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

На підставі викладеного, враховуючи ст. 9, 33, 203, 213, 222-2, 247, 251, 258, 279, 280, 285 КУпАП, керуючись ст. ст. 2, 5- 9, 72-77, 90, 139, 243-246, 250, 271, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_4 Усманжон до заступника начальника управління державної міграційної служби в Запорізькій області ОСОБА_5 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ПН МЗП №137322 від 14 березня 2018 року винесену заступником начальника управління державної міграційної служби в Запорізькій області ОСОБА_5 про накладення на ОСОБА_4 Усманжон адміністративного стягнення у виді штрафу у сумі 850 гривень за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 203 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_4 Усманжон за ч. 1 ст. 203 КУпАП закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне рішення складено і підписано 25 травня 2018 року.

Суддя: М. В. Зімін