Справа № 127/10698/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 127/10698/16-а

адміністративне провадження № К/9901/18877/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Коваленко Н. В., Кравчука В. М.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 127/10698/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання неправомірними дій щодо відмови у перерахунку пенсії, зобов'язання вчинити дії,

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Сторчака В. Ю., Мельник-Томенко Ж. М., Ватаманюка Р. В.) від 16 січня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У травні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, в якому просив:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугу років;

- зобов'язати перерахувати пенсію із заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Вінницької області від 21 березня 2016 року № 18/119, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року, із змінами, які були внесені до 01 жовтня 2011 року, виходячи з розрахунку 90% від заробітку, з 01 травня 2016 року без обмеження її максимального розміру та виплати різницю з виплаченою пенсією з 01 січня 2016 року.

2. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року позов задоволено; визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці щодо відмови у перерахунку пенсії за вислугою років ОСОБА_2; зобов'язано відповідача перерахувати позивачу пенсію із заробітку зазначеного у довідці прокуратури Вінницької області від 21 березня 2016 року № 18/119, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» в редакції від 05 листопада 1991 року, із змінами, які були внесені до 01 жовтня 2011 року, виходячи з розрахунку 90% від заробітку, з 01 травня 2016 року без обмеження; виплатити позивачу різницю з виплаченою пенсією з 21 квітня 2016 року.

3. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Управлінням Пенсійного фонду України в м. Вінниці подано апеляційну скаргу.

4. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2016 року відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору; апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишено без руху у зв'язку з ненаданням документа про сплату судового збору; запропоновано особі, яка подала апеляційну скаргу, в строк до 11 серпня 2016 року виконати вимоги ухвали та усунути виявлені недоліки апеляційної скарги.

5. Ухвалою від 07 вересня 2016 року Вінницький апеляційний адміністративний суд повернув апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці у зв'язку із неусуненням у встановлений судом строк її недоліку.

6. У листопаді 2017 року Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повторно подало апеляційну скаргу на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

7. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12 грудня 2016 року призначено судове засідання з розгляду клопотання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року на 12 січня 2016 року. 12 січня 2016 року розгляд справи відкладено на 16 січня 2017 року у зв'язку з перебуванням судді - члена колегії у відпустці, про що сторони повідомлені телефонограмами від 12 січня 2016 року /а.с.76-79/.

8. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року, прийнятої в порядку письмового провадження, відмовлено у задоволенні клопотання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про поновлення строку на апеляційне оскарження; визнано неповажними причини пропуску відповідачем строку на апеляційне оскарження постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року.

9. Ухвалою від 17 січня 2017 року Вінницький апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на підставі ч. 4 ст. 189 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

10. Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду від 16 січня 2017 року про відмову у відновленні строку на апеляційне оскарження, Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці звернулося до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року та направити справу до апеляційного суду для продовження розгляду.

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 08 лютого 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

12. ОСОБА_3 у надісланих 20 лютого 2017 року запереченнях на касаційну скаргу просить залишити її без задоволення, а рішення апеляційного суду - без змін.

13. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

14. 08 лютого 2018 року касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 16 червня 2016 року у справі № 127/10698/16-а передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

15. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

16. Суд апеляційної інстанції встановив, що апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції від 16 червня 2016 року подана відповідачем у листопаді 2016 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

17. В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження УПФ України в м. Вінниці зазначало, що 08 липня 2016 року отримало постанову Вінницького міського суду від 16 червня 2016 року. Дана постанова оскаржена в апеляційному порядку. Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2016 року його апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків до 11 серпня 2016 року. Однак по технічним причинам вказана ухвала була доставлена апелянту тільки 08 листопада 2016 року, про що свідчить довідка від 10 листопада 2016 року, видана УДППЗ «Укрпошта». За таких обставин, Управління не мало змоги виконати вимоги ухвали суду від 22 липня 2016 року, у вказаний в ній строк, а тому апеляційна скарга ухвалою від 07 вересня 2016 року повернута судом як така, що не оформлена відповідно до вимог ст. 187 КАС України. Оскільки апеляційна скарга була повернута, Управління повторно звернулось до суду з апеляційною скаргою та просить суд поновити строк апеляційного оскарження судового рішення першої інстанції.

18. Апеляційний суд, приймаючи рішення про відмову у поновленні строку на апеляційне оскарження, керуючись ст. 102, 189 КАС України, виходив із відсутності підстав для задоволення клопотання відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки причини наведенні в ньому були визнані неповажними.

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- судом апеляційної інстанції не враховано того, що не погоджуючись з прийнятим рішенням 15 липня 2016 року управлінням ПФУ в м. Вінниці через Вінницький міський суд Вінницької області подано апеляційну скаргу, яка ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 22 липня 2016 року залишена без руху та запропоновано управлінню усунути недоліки апеляційної скарги до 11 серпня 2016 року. Однак, ухвала від 22 липня 2016 року отримана управлінням тільки 08 листопада 2016 року. Відповідно до довідки Вінницької дирекції українського підприємства поштового зв'язку «Укрпошта» листи та повідомлення, в тому числі лист з ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду по технічним причинам були доставлені 08 листопада 2016 року;

- Вінницьким апеляційним судом порушено права та законні інтереси управління, адже подання апеляційної скарги зумовлено необхідністю захистити права та інтереси управління у судовому процесі, не допустити нецільове використання коштів Пенсійного фонду України, а також необхідністю забезпечити дотримання законності та змагальності при винесенні судового рішення;

- неврахування вищенаведених обставин порушує інтереси управління та його права як сторони адміністративного процесу, обмежуючи його можливість доступу до правосуддя.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить з наступного.

21. Частиною 3 ст. 186 КАС України (в редакції, що діяла на час подання апеляційної скарги) встановлений процесуальний строк апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції. Відповідно до вказаної норми апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі застосування судом частини третьої статті 160 цього Кодексу, а також прийняття ухвали у письмовому провадженні, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

22. Разом з цим, ч. 4 ст. 189 КАС України (в редакції, що діяла на час прийняття рішення) встановлено, що апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 186 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом тридцяти днів з моменту отримання ухвали про залишення апеляційної скарги без руху особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строків або вказати інші підстави для поновлення строку.

23. Як встановлено абз. 2 ч. 4 ст. 189 КАС України (в редакції, що діяла на час прийняття рішення), якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

24. Отже, оскільки наведені відповідачем у клопотанні підстави пропуску строку оскарження визнані судом апеляційної інстанції неповажними, апеляційний суд мав залишити апеляційну скаргу без руху із наданням апелянту можливості вказати інші підстави для поновлення строку та надання належних доказів на підтвердження пропуску цього строку.

25. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що суд апеляційної інстанції, розглянувши клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку письмового провадження без участі сторін та відмовивши на наступний день у відкритті апеляційного провадження, порушив право апелянта на звернення до суду із новою заявою про поновлення строків із зазначенням інших підстав для його поновлення.

26. Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що висновок суду апеляційної інстанції про відмову у відновленні строку апеляційного провадження є помилковим та передчасним.

27. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 353 КАС України (в редакції після 15 грудня 2017 року) підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

28. Враховуючи вищенаведене, ухвала Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року підлягає скасуванню, а справа направленню до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці задовольнити.

Ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 16 січня 2017 року у справі № 127/10698/16-а скасувати.

Справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Н. В. Коваленко

Суддя В. М. Кравчук