Справа № 161/15361/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/12110/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Пліша М.А.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасувати рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції ОСОБА_2,

час ухвалення рішення не вказано,

місце ухвалення рішення - м. Луцьк,

дата складання повного тексту рішення не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасування рішення Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області та зобовязання призначити пенсію на пільгових умовах згідно п. «є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2017 року року позов задоволено.

Постанова мотивована тим, що наведені відповідачем доводи не спростовують обставини, які підтверджені трудовою книжкою позивачки про її роботу прядильницею 5-го розряду на текстильному виробництві, зайнятою на верстатах і машинах, та посилання відповідача на те, що у звязку з неритмічною роботою підприємства зараховується тільки фактично відпрацьовані дні, протягом яких працівник працював повний робочий день із шкідливими умовами праці, також суперечить розясненням Мінпраці. У листі Міністерства праці та соціальної політики №01-3/3131-02-6 від 26.12.2000 року розяснено, що у порядку, визначеному колективним договором, власник або уповноважений ним орган у разі простою підприємства, установи, організації з не залежних від працівників причин може надавати відпустку без збереження заробітної плати або з частковим її збереженням. До загального стажу роботи враховується весь період перебування у таких відпустках. До стажу роботи, який дає право на пільгове пенсійне забезпечення, зараховується лише місячний термін цієї відпустки в календарному році.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з посиланням на порушення судом норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що пунктом 7 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах зі шкідливими умовами праці, ділиться на 25.4 при шестиденному робочому тижні і на 21,2 при пятиденному робочому тижні. Виходячи з цього відповідач робить висновок про відсутність у позивачки необхідного пільгового стажу.

Відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

В звязку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, колегія суддів відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виповнилося 56 років.

12 червня 2017 року позивач звернулася до Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області з заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах, згідно п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Луцького обєднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області від 20.07.2017 року № 32 у призначенні ОСОБА_1 пенсії на пільгових умовах, згідно п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», було відмовлено через відсутність необхідного пільгового стажу. Зазначено, що згідно поданих документів пільговий стаж заявниці становить 15 років 04 місяці 08 днів (а.с. 7).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції керувався тим, що в особовій картці форми Т-2 ОСОБА_1 є всі записи про надання відпусток. За ці періоди сплачувався збір на обовязкове пенсійне страхування, окремо вони в трудовій книжці не виділяються і не виключаються зі стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає правильно застосованим нормам матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. «є» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Як встановив суд із записів в трудовій книжці позивачки, ОСОБА_1 з 17.07.1979 р. по 14.02.2000 р. працювала на посаді прядильниці 5-го розряду в прядильному цеху на Луцькій меланжевій прядильно-ткацькій і оздоблювальній фабриці імені 60 річчя Радянської України (перейменовано на ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс»).

Вказані періоди роботи відповідач зарахував до стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, не в повному обсязі, а лише 15 років 04 місяці 08 днів.

Крім того, відповідач керувався п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, відповідно до якого у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

На думку колегії суддів, застосування вищенаведеного положення є помилковими і протиправними, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Така ж норма міститься в п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637.

Статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зокрема, відповідно до пункту «є» цієї статті на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

Проаналізувавши зміст наведеної статті, колегія суддів зазначає, що робота на виробництві та за професією, зазначеними в даному пункті, виокремлена в окрему категорію робіт та професій серед восьми інших, передбачених даною статтею, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Посада прядильниці 5-го розряду в прядильному цеху, на якій працювала ОСОБА_1 у спірний період, була передбачена у «Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років», затвердженому постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1021, та у «Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583 (у відповідній редакції).

Проаналізувавши зміст наведених вище норм законодавства, колегія суддів вважає, що призначення пенсії за віком на пільгових умовах робітникам текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, залежить від наявності підстав та умов, передбачених саме п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не пов'язано з іншими умовами, встановленими для інших категорій осіб, визначених статтею 13 цього Закону, які мають право на пільгову пенсію.

Зокрема, для призначення пенсії за вказаним пунктом особа мала бути робітником не будь-якого текстильного виробництва, а текстильного виробництва за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (постанова Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 року № 583, а раніше постанова Ради Міністрів СРСР від 10.11.1967 року № 1021), бути зайнятою (працювати) на верстатах і машинах, мати відповідні стаж роботи не менше 20 років та вік 50 років. Водночас, положення законодавства щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу (перебування на роботі повний чи неповний робочий день тощо), застосування яких передбачено до інших категорій осіб, перелік яких наведений у статті 13 зазначеного Закону, до осіб, які мають право на пенсії за пунктом «є» цієї статті, не застосовуються, тобто для призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до вищевказаного пункту статті не має значення чи була позивач зайнята на роботі повний робочий день.

Також колегія суддів вважає помилковим і не бере до уваги посилання відповідача на п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, при розрахунку стажу роботи позивачки, який дає їй право на призначення пенсії на пільгових умовах. А саме, суд вважає неправильним мотивування відмови відповідача інформацією довідки, виданої ВАТ «Луцький шовковий комбінат «Волтекс», оскільки даний Порядок застосовується лише у випадку відсутності чи неточності записів у трудовій книзі, а у спірному випадку в трудовій книжці позивачки містяться усі необхідні записи.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 29.06.2017 року у справі № 161/19344/13-а.

Враховуючи наведені вище обставини та положення нормативно-правових актів, колегія суддів дійшла висновку про те, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді прядильниці 5-го розряду в прядильному цеху підлягає зарахуванню до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в повному обсязі (календарно). Таким чином, пільговий стаж роботи позивача за період роботи з 17.07.1979 р. по 14.02.2000 р. становить понад 20 років і підтверджується належними і достатніми доказами, в зв'язку з чим висновок відповідача про неможливість його зарахування до стажу роботи, який дає право на пенсію на пільгових умовах, на думку колегії суддів, є необгрунтованим.

Відповідно оскаржуване рішення Луцького обєднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області від 20.07.2017 року №32, яким ОСОБА_1 було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «є» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» також є протиправним і підлягає скасуванню.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що Луцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Волинської області слід зобовязати призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах з 12 червня 2017 року, тобто з дня звернення з відповідною заявою, оскільки відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду без змін.

Керуючись ст. ст. 139, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Луцького обєднаного Управління пенсійного фонду України Волинської області залишити без задоволення.

Постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2017 року у справі № 161/15361/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Луцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Волинської області про визнання незаконним та скасувати рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 25.05.2018 р.