Справа № 804/2145/18
Суддя: Прудник Сергій Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКУРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 травня 2018 р. Справа № 804/2145/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2,
за участі:
представника позивача представника третьої особи -1 ОСОБА_3, ОСОБА_4,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6, Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2018 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_5 до державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6, Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області з вимогами:

- визнати протиправними дії державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6 щодо здійснення державної реєстрації права власності на гараж 1 у дворі домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26 за ОСОБА_7;

- визнати протиправними дії державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6 щодо присвоєння реєстраційного номеру 101 гаражу 1 у дворі домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26;

- скасувати державну реєстрацію права власності на гараж 1 у дворі домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26, проведеної державним реєстратором Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6 за ОСОБА_7;

- скасувати присвоєння реєстраційного номеру 101 гаражу 1 у дворі домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26;

- зобовязати державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6, Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області внести відповідні зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо скасування реєстрації права власності на гараж 1 1 у дворі домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26 та присвоєння йому реєстраційного номеру 101.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.04.2018 року відкрито провадження у даній справі, та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судове засідання 16.05.2018 року прибули представник позивача та представник ОСОБА_7.

Судом було поставлено питання про закриття провадження у справі, у звязку з тим, що даний спір є цивільно-правовим та випливає з питання права власності чи іншого речового права на нерухоме майно домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26.

Представник третьої особи клопотав провадження у даній справі закрити, у звязку з тим, що даний спір є цивільно-правовим.

Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, суд вважає, що дана справа підлягає закриттю з наступних підстав.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на території домоволодіння позивача за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро знаходяться споруди, що належать невідомими особам, мають вигляд закинутих, перебувають у занепаді. 16.01.2018 року позивачу стало відомо, що спірним рішенням зареєстровано право власності за ОСОБА_7 на гараж 1, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро, яка перебуває у користуванні позивача, як власника домоволодіння за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро.

ОСОБА_7 у клопотанні про закриття провадження у справі зазначено, що гараж 1 розташований за за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро, проте на земельній ділянці, що не належить позивачу.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 06.09.2017 року у справі № 175/3047/17 визнано за ОСОБА_5 право власності на будинок за адресою: м.Дніпро, провул. Прилуцький, буд. 26, житловою площею - 23,3 кв.м., загальною - 33,5 кв.м., який складається з А-1 житлового будинку (рік побудови 1927), Б гаражу, В вбиральні, Г навісу, Д сараю, Е душа, З сараю, № 1-3 споруди, І замощення.

Рішенням приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 від 29.09.2017 року зареєстровано за ОСОБА_5 право власності на будинок за адресою: м.Дніпро, провул. Прилуцький, буд. 26, житловою площею - 23,3 кв.м., загальною - 33,5 кв.м., який складається з А-1 житлового будинку (рік побудови 1927), Б гаражу, В вбиральні, Г навісу, Д сараю, Е душа, З сараю, № 1-3 споруди, І замощення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 29.01.2018 р. у справі № 201/813/18 відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Спір у справі № 201/813/18 виник у звязку з вирішенням питання права власності на нерухоме майно домоволодіння по пров.Прилуцький, буд.26, а також гаражу 1 у дворі будинку по пров.Прилуцький, буд.26, право власності на який було зареєстровано за ОСОБА_7.

При вирішення даного питання, з врахуванням принципу верховенства права, судом застосовуються положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі - Конвенція) та практика Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує особі право на справедливий суд, яке включає в себе право на доступ до правосуддя.

Європейський Суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов'язаної з його або її правами та обов'язками (п. 36 рішення від 21.02.1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства").

Разом з тим, як зазначає Європейський Суд з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (п. 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010 року, заява №45783/05). Поняття "суд, встановлений законом" у частині 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, вирішує спір, що підлягає розгляду судом іншої юрисдикції (п.п. 24-25 рішення у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 року, заяви №29458/06 і №29465/04).

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб'єкта владних повноважень, що виникають у зв'язку зі здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

Публічно-правовий спір має особливий суб'єктний склад. Участь суб'єкта владних повноважень є обов'язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб'єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з'ясовувати, у зв'язку з чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно частини 1 статті 19 Цивільного процесуального кодексу України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов'язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Судом встановлено, що в даному випадку спірним є питання права власності чи іншого речового права на нерухоме майно гараж 1, який знаходиться на земельній ділянці за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро, яка перебуває у користуванні позивача, як власника домоволодіння за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро.

Отже з установлених судом фактичних обставин справи вбачається, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з вирішенням питання права власності на нерухоме майно гараж 1 за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства. Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Пунктом 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд закриває провадження у справ, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли щодо питання права власності чи іншого речового права на нерухоме майно гараж 1 за адресою: пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро, даний спір підлягає вирішенню в місцевому загальному суді в порядку цивільного судочинства, отже суд вважає за необхідне закрити провадження у адміністративній справі.

Згідно з частиною 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої статті 238 цього Кодексу, суд повинен роз'яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

В силу викладеного, суд вважає необхідним розяснити позивачу його право звернутися до місцевого суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Вирішуючи питання про розподіл між сторонами судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI (зі змінами та доповненнями), сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем - ОСОБА_5 при зверненні до суду понесені судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду у розмірі 704,80 грн., що документально підтверджується квитанцією № 0.0.995817549.1 від 23.03.2018 року.

Отже, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду в сумі 704,80 грн. підлягає поверненню.

Керуючись ст. ст. 238, 241-244, 248, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Закрити провадження в адміністративній справі № 804/2145/18 за адміністративним позовом ОСОБА_5 до державного реєстратора Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області ОСОБА_6, Державної реєстраційної служби речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Дніпровської райдержадміністрації Дніпропетровської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_1; пров.Прилуцький, 26, м.Дніпро, 49000) документально підтверджені судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок).

Відповідно до частини 1 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, розяснити позивачу, що розгляд даної позовної заяви відноситься до юрисдикції цивільного суду, в порядку та у строки передбачені Цивільним процесуальним кодексом України.

Розяснити позивачу, що відповідно до частини 2 статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена у строки встановлені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 21 травня 2018 року .

Суддя (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно Помічник судді ОСОБА_10