Справа № 815/2436/16
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

14 травня 2018 року

Київ

справа №815/2436/16

касаційне провадження №К/9901/46131/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 у справі №815/2436/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» у травні 2016 року звернулося до адміністративного суду з позовом до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень 17.02.2016 № та №.

Одеський окружний адміністративний суд постановою від 21.10.2016 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 17.02.2016 № про зменшення від'ємного значення в сумі 30346256грн. та № в частині зменшення від'ємного значення в сумі 4784907грн. У задоволенні решти позову відмовив.

Одеський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 22.03.2017 постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 залишив без змін.

Державна податкова інспекція у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області 22.03.2018 звернулася до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017. Разом з касаційною скаргою надійшло клопотання про поновлення строку касаційного оскарження.

Верховний Суд ухвалою від 05.04.2018 зазначену касаційну скаргу залишив без руху на підставі частини третьої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент звернення з касаційною скаргою), у зв'язку з необхідністю надання обґрунтованого клопотання про поновлення строку касаційного оскарження з наведенням інших підстав та доказів, які б підтверджували неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою у строк, визначений законом, а також, у зв'язку з невиконанням вимог частини четвертої статті 330 цього Кодексу щодо надання документу про доплату судового збору. Цією ж ухвалою скаржнику встановлено строк для усунення недоліків у десять днів з дня вручення копії ухвали.

Вказана ухвала Верховного Суду від 05.04.2018 була отримана податковим органом 23.04.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №433.

На виконання вимог ухвали від 05.04.2018 скаржником надіслано суду касаційної інстанції клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

В обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження відповідач вказує на обмеженість фінансування з державного бюджету для сплати судового збору, що позбавило можливості виконати процесуальний обов'язок з надання документу про сплату судового збору при зверненнях з касаційною скаргою вперше та вдруге. Податковий орган наголошує на тому, що всі процесуальні дії з метою отримання фінансування для сплати судового збору ним вчинені.

При цьому жодних доказів вказаним обставинам суду касаційної інстанції не надано.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Обґрунтовуючи висновки про обов'язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07.07.1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов'язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити судові рішення у встановлений Кодексом строк. Кодекс адміністративного судочинства України передбачає можливість поновлення пропущеного строку лише у разі його пропуску з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Належними доказами поважності підстав пропуску строку на касаційне оскарження, у зв'язку з відсутністю коштів для сплати судового збору за звернення до суду з касаційною скаргою, є докази, які б підтверджували сукупність послідовних та регулярних дій податкового органу, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору фінансування з Державного бюджету України, які б свідчили, що податковий орган дійсно бажає реалізувати своє право на касаційне оскарження у даній справі у найкоротші строки.

Утім, податковим органом не було надано суду доказів вчинення будь-яких дій, спрямованих на отримання достатнього для сплати судового збору у справі №815/2436/16 фінансування з Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на момент вчинення судом процесуальної дії) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.

Враховуючи викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Державній податковій інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21.10.2016 та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 22.03.2017 у справі №815/2436/16 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія і Газ Україна» до Державної податкової інспекції у Суворовському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області про скасування податкових повідомлень-рішень.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк