Справа № 490/8624/15-а
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа №490/8624/15-а

адміністративне провадження №К/9901/14024/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Кравчука В.М.,

суддів: Анцупової Т.О., Берназюк Я.О.,

розглянув в попередньому судовому засіданні справу №490/8624/15-а за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 (колегія у складі суддів: Турецької І.О. Стас Л.В., Косцової І.П.) у справі №490/8624/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, про скасування постанови.

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_1 (далі - Позивачка) звернулася до суду із позовом до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області (далі - відповідач), в якому просила скасувати постанову Управління ДАБІ у Миколаївській області № 46 від 10.03.2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що Відповідачем було порушено встановлені КУпАП строки для притягнення особи до адміністративної відповідальності. Крім того, позивачка просила поновити їй пропущений десятиденний строк оскарження постанови як такий, що пропущено з поважних причин.

2. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2015 року позов задоволено. Суд скасував постанову УДАБІ у Миколаївській області по справі про адміністративне правопорушення № 46 від 10 березня 2015 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 188-42 КУпАП.

3. Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Відповідач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі УДАБІ у Миколаївській області ставить питання про скасування постанови суду першої інстанції у зв'язку з тим, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та прийняття нової постанови, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 апеляційну скаргу управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області було задоволено. Постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 листопада 2015 року - скасовано. Прийнято у справі нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

5. 12.05.2016 до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Позивачки на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016.

6. У касаційній скарзі Позивачка із посиланням на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права просила скасувати постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 і залишити в силі постанову Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2015.

7. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 16.05.2016 відкрито провадження у справі. 03.06.2016 надійшов відзив від Відповідача.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що Позивачка та треті особи у справі є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1.

9. 15 січня 2014 року головним державним інспектором Приморського інспекційного відділу Південного інспекційного управління Інспекції Держархбудконтролю у Миколаївській області Рябеньким А. О. було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил за адресою: АДРЕСА_1.

10. За результатами перевірки було оформлено відповідний Акт від 15.01.2014 року, яким було встановлено, що за вищевказаною адресою у період з 2012 по 2013 роки виконано будівельні роботи із будівництва прибудови у вигляді парапету розмірами в плані 3 х 8 метрів та висотою 1,2 метри до житлового будинку, яка не зазначена в технічному паспорті від 19.01.2007 року, реєстр. № 16787, інв. Справа № 1732. Документи, що надають право на використання земельної ділянки за вищевказаною адресою відсутні. Зазначені роботи виконувались без дозвільних документів, що дають право виконувати будівельні роботи, що є порушенням вимог ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а саме: виконання будівельних робіт з будівництва прибудови до квартири в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 без декларації про початок виконання зазначених робіт.

11. Крім того, 15 січня 2014 року інспектором було також винесено припис № 9 про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким вимагалося до 17.07.2014 року усунути вищезазначені порушення містобудівного законодавства шляхом оформлення документів, які надають право на виконання будівельних робіт, а також повідомити до 18 липня 2014 року Інспекцію про виконання припису.

12. 25 лютого 2015 року Управлінням ДАБІ у Миколаївській області було проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, а саме щодо виконання вимог припису Інспекції ДАБК у Миколаївській області від 15.01.2014 року № 9.

13. В ході перевірки було встановлено, що станом на 25.02.2015 року позивачкою не було направлено жодної інформації до Управління ДАБІ у Миколаївській області про стан виконання припису; у вказаний приписом термін суб'єктом містобудування вимоги припису № 9 від 15.01.2014 року виконані не були, порушення не усунуті, про що було складено Акт від 25.02.2015 року.

14. За результатами перевірки інспектором було складено протокол від 25.02.2015 року про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 188-42 КУпАП, а саме: невиконання вимог припису № 9 від 15.01.2014 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та виконуються без декларації про початок виконання будівельних робіт.

15. Постановою Управління ДАБІ у Миколаївській області від 10.03.2015 року № 46, яка оскаржується, за вчинення позивачкою вищезазначеного адміністративного правопорушення, а саме невиконання вимог припису № 9 від 15.01.2014 року, на позивачку було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6 800 грн.

ІІІ. АРГУМЕНТИ СТОРІН

16. В обґрунтування позовних вимог Позивачка вказувала, що Відповідачем порушено встановлені КУпАП строки для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому, у зв'язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення є протиправним.

ІV. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції погодився з правовою позицією позивача та вважав, що двомісячний строк притягнення особи до адміністративної відповідальності має обчислюватися з дня виявлення відповідачем адміністративного правопорушення. Внаслідок того, що строк притягнення позивача до адміністративної відповідальності сплив 17 вересня 2014 року, а постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності було винесено лише 10 березня 2015 року, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність прийнятого рішення.

18. Суд апеляційної інстанції знайшов таку позицію суду першої інстанції помилковою, оскільки правопорушення у вигляді невиконання вимог припису відноситься до триваючого правопорушення, а тому, накладення адміністративного стягнення за триваюче правопорушення помилково ставити в залежність від дати його вчинення, а не виявлення, як того вимагає стаття 38 КУпАП.

19. Оскільки строк виконання припису № 9 від 15 січня 2014 року закінчився 17 липня 2014 року, порушення позивачкою було вчинено вже з 18 липня 2014 року та є триваючим, проте виявлено воно лише 25 лютого 2015 року, отже, притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності 10 березня 2015 року є правомірним та вчиненим у строк визначений процесуальним законодавством.

20. Отже, суд апеляційної інстанції погодився з доводами Відповідача про те, що невиконання законних вимог посадових осіб органу держархбудконтролю є триваючим правопорушенням, оскільки пов'язане з невиконанням покладених на особу обов'язків усунути виявлені правопорушення.

V. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. У касаційній скарзі Позивачка не погоджується з рішенням суду апеляційної інстанції та вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки Відповідачем було порушено встановлені КУпАП строки для притягнення особи до адміністративної відповідальності, а тому, у зв'язку з закінченням законодавчо встановлених термінів, накладення адміністративного стягнення є протиправним. Це зумовлено тим, що датою вчинення правопорушення є 17.07.2014, а датою винесення оскаржуваною постанови є 10.03.2015, тобто було порушення двомісячного строку.

22. У відзиві Відповідач вважає касаційну скаргу необґрунтованою, безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки Позивачка в касаційній скарзі наводить єдину підставу, яка суперечить нормам чинного законодавства. Це зумовленого тим, що невиконання приписів Відповідача є триваючим порушенням, а при такому порушенні адміністративне стягнення може бути накладене не пізніше ніж через 2 місяці з дня його виявлення, тобто з 25.02.2015 (дня складення акту перевірки).

VI. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

23. Оцінюючи наведені сторонами аргументи, Суд зазначає.

24. Щодо доводу Позивачки, то апеляційний суд вказав, що правопорушення у вигляді невиконання вимог припису відноситься до триваючого правопорушення, а тому, накладення адміністративного стягнення за триваюче правопорушення помилково ставити в залежність від дати його вчинення(17.07.2014), а не виявлення (25.02.2015), як того вимагає стаття 38 КУпАП (пп.19-21).

25. Суд погоджується з такою позицією суду апеляційної інстанції, оскільки вона відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №804/401/17, в якій зазначено:

«триваюче правопорушення - це проступок, пов'язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов'язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов'язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об'єктивно існує цей обов'язок, виконанням обов'язку відповідним суб'єктом або припиненням дії відповідної норми закону».

26. Правопорушення, вчинене Позивачкою, носить характер триваючого, оскільки нею так і не було виконано припис Відповідача про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, яким вимагалося до 17.07.2014 року усунути вищезазначені порушення містобудівного законодавства шляхом оформлення документів, які надають право на виконання будівельних робіт. Цей припис не було виконано ні протягом наданого строку (до 17.07.2014), ні після спливу цього строку. Порушення тривало на час, коли його було зафіксовано (25.02.2015).

27. При цьому п.7 Порядку здійснення державного архітектурно - будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України, не встановлено для посадових осіб інспекції будь-яких обмежень щодо строків перевірки виконання суб'єктом містобудування приписів про усунення порушень. Тобто законодавством не встановлено обов'язку Відповідача здійснити перевірку виконання свого припису протягом якогось певного обмеженого строку.

28. Відсутність обмежень строку проведення перевірок з метою виявлення виконання вимог припису Відповідача жодним чином не обмежило та не порушило прав Позивачки, яка не лише мала час для усунення недоліків до 17.07.2014, але й могла розтермінувати виконання припису до 25.02.2015, уникаючи відповідальності за невиконання припису у встановлений строк.

29. Підхід, на яких ґрунтуються доводи касаційної скарги, призвів би до необґрунтованого звільнення особи від відповідальності та порушення принципу невідворотності покарання,

30. Враховуючи зазначене, Суд дійшов висновку, що оскільки правопорушення було вчинено Позивачкою у липні 2014 року та є триваючим, а виявлено 25 лютого 2015 року, то притягнення її до адміністративної відповідальності 10 березня 2017 року відбулось у строк, визначений процесуальним законодавством.

31. Відповідно до ст. 24 КАС України Верховний Суд переглядає судові рішення місцевих та апеляційних адміністративних судів у касаційному порядку як суд касаційної інстанції.

32. Як зазначено у ч. 4 ст. 328 КАС України, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

33. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. До повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об'єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.

34. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень і погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції у справі, якими доводи скаржника відхилено.

35. Відповідно до ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

26. Враховуючи нведене, касаційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. 343, 349, 350, 355, 356 КАС України, Суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову залишити без задоволення.

Постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.04.2016 у справі №490/8624/15-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В.М. Кравчук

Суддя Т.О. Анцупова

Суддя Я.О. Берназюк