Справа № 672/146/18
Суддя: Федорук І. М.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №672/146/18
Провадження №2-а/672/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 р. м.Городок

Городоцький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Федорук І.М.,

за участю секретаря судового засідання Жиловської Т.В.,

позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

представника відповідача - ГУНП в Хмельницькій області Ліщишина О.А., відповідача Дзідзінської Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області, поліцейського СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дзідзінської Лілії Сергіївни про скасування постанови,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області, посилаючись на те, що 01.02.2018 року поліцейський СР ПП Городоцького ВП Дзідзінська Л.С. склала постанову, згідно якої його, позивача, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Як вказано в даній постанові, ОСОБА_1 здійснив зупинку транспортного засобу ближче 10 м до нерегульованого пішохідного переходу. Вважає, що постанова винесена з порушенням вимог закону. Крім того, позивач посилається на те, що у відповідності до вимог п. 4.11 Технічних правил ремонту і утримання міських вулиць та доріг КТМ 204 України 010-94 розмітку необхідно наносити у комплексі з установкою дорожніх знаків, дублюючих або доповнюючи суть розмітки. Проте, на місці зупинки транспортного засобу відсутній знак 5.35.1 «пішохідний перехід», а дорожня розмітка є нечіткою. Крім того, відстань від дорожньої розмітки до припаркованого ним, позивачем, автомобіля не вимірювалась будь-яким вимірювальним пристроєм. Тому просив скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії БР № 617788, винесену поліцейським СР ПП Городоцького ВП Дзідзінською Л.С. про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн., провадження у справі закрити.

Під час розгляду справи згідно ухвали Городоцького районного суду Хмельницької області від 15.03.2018 року замінено первісного відповідача - Городоцький ВП ГУНП в Хмельницькій області на належного відповідача - Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області. Згідно ухвали Городоцького районного суду Хмельницької області від 07.05.2018 року до участі у справі в якості другого відповідача залучено поліцейського СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області капрала поліції Дзідзінську Лілію Сергіївну.

Представник Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області подав відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 Вважає безпідставними доводи позивача про те, що на місці події відсутній знак «пішохідний перехід», а тому в його, позивача, діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки позначення пішохідного переходу може відбуватись трьома альтернативними способами: дорожньою розміткою, дорожніми знаками, пішохідними світлофорами. На місці зупинки позивачем транспортного засобу будь-які дорожні знаки, які б суперечили дорожній розмітці, відсутні. Крім того, зазначав, що з фотокартки, долученої до оскаржуваної постанови, видно, що ОСОБА_1 зупинив автомобіль в безпосередній близькості до пішохідного переходу.

В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали з підстав, вказаних в позовній заяві.

Представник Головного управління Національної поліції у Хмельницькій області проти задоволення позову заперечив, посилаючись на обґрунтування, вказані у відзиві.

Відповідач - поліцейська СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дзідзінська Л. С. позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що оскаржувана постанова винесена нею з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані учасниками справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Відповідно до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, в порушення вказаних вимог закону, відповідачами не надано суду належних та допустимих доказів в підтвердження того, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Судом встановлено, що згідно постанови серії БР № 617788 від 01.02.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дзідзінською Л.С., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255,00 грн.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 01.02.2018 року о 7 год. 40 хв. в м.Городку по вул.. Грушевського водій ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку транспортного засобу ближче ніж 10 м до нерегульованого пішохідного переходу, чим порушив ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як видно з вищевказаної постанови, в графі «місце розгляду справи» зазначено «м.Городок вул.. (Шевченка) Грушевського», відсутня прив'язка до номера будинку, що свідчить про невиконання поліцейським, яка склала оскаржувану постанову, вимог закону про зазначення місця розгляду справи про адміністративного правопорушення.

Крім того, поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дзідзінською Л.С., в оскаржуваній постанові не зазначено який саме пункт Правил дорожнього руху порушив ОСОБА_1, що свідчить про неконкретне обвинувачення останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та порушує його право на захист.

У 1997 році Україна ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, у зв'язку з чим взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції .

Ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі Малоун проти Сполученого Королівства (1984 року) Європейський Суд з прав людини у рішенні зазначив, що для визнання дій або заходів з боку держави такими, що були вжиті "згідно із законом" в термінах Конвенції, вони мають бути одночасно доступними і передбачуваними.

У рішенні від 10.12.2009 року у справі «Михайлюк та Петров проти України» зазначено: Суд нагадує, що вираз «згідно із законом» насамперед вимагає, щоб оскаржуване втручання мало певну підставу в національному законодавстві; він також стосується якості відповідного законодавства і вимагає, щоб воно було доступне відповідній особі, яка, крім того, повинна передбачати його наслідки для себе, а також це законодавство повинно відповідати принципу верховенства права.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що, оскільки в оскаржуваній постанові поліцейським не зазначено конкретну норму закону, яку порушив ОСОБА_1, окаржувану постанову не можна вважати такою, що відповідає вимогам закону. Натомість, відсутність такої вказівки не відповідає критерію доступності для особи та позбавило позивача можливості передбачати відповідні наслідки для себе у вигляді притягнення до відповідальності.

Крім того, суд, оцінюючи надані у справі докази в їх сукупності, враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 20.09.2012 року у справі «Федорченко та Лозенко проти України»).

У ч. 3 ст. 62 Конституції України закріплено основоположні принципи презумпції невинуватості та визначено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Таким чином, враховуючи, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів правомірності оскаржуваної постанови, виходячи з засад презумпції невинуватості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Суд не може визнати обґрунтованими доводи представника відповідача про наявність фотознімку, долученого до оскаржуваної постанови, з якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснив зупинку керованого ним транспортного засобу на відстані менше 10 м від нерегульованого пішохідного переходу, оскільки даний знімок зроблений з ракурсу, котрий не дає змоги навіть візуально визначити таку відстань. Крім того, в оскаржуваній постанові не вказаного чи здійснювались поліцейським будь-які вимірювання з врахуванням того, що вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП щодо правил зупинки, пов'язане з дотриманням конкретної відстані. На думку суду, інші доводи відповідачів також не можуть бути підтвердженням того, що при винесенні оскаржуваної постанови дотримано вимоги закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст.6,9,72-77, 242, 286 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити .

Скасувати постанову серії БР № 617788 від 01.02.2018 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену поліцейським СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дзідзінською Лілією Сергіївною про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, та накладення штрафу в розмірі 255,00 грн., закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1, місце проживання: АДРЕСА_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2.

Відповідач:Головне управління Національної поліції у Хмельницькій області, місце знаходження: вул..Зарічанська,7, м.Хмельницький, .

Відповідач : поліцейський СРПП Городоцького ВП ГУНП в Хмельницькій області Дзізінська Лілія Сергіївна, місце знаходження: вул. Червоний майдан,2, м.Городок Хмельницької області.

Повне судове рішення виготовлено 25.05.2018 р.

Суддя підпис

Згідно з оригіналом:

Суддя І.М.Федорук