Справа № 445/299/18
Суддя: Бакаїм М. В.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 445/299/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 травня 2018 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Бакаїм М. В.

при секретарі Захарчук Н.Я.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні Золочівського районного суду Львівської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Тернопільській області, поліцейського роти № 1 УПП у Львівській області рядового поліції Мазура Андрія Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визнати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення в частині ч.1 ст. 122 КУпАП протиправною та скасувати її.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.02.2018 року відповідачем його було притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 1 ст. 122 КпАП України за те, що він, ніби-то, на автодорозі Тернопіль-Львів-Рава-Руська о 20-50 годині керуючи автомобілем порушив вимоги дорожньої розмітки та здійснив рух зі смуги, з якої дозволено рух тільки ліворуч, поїхав прямо, також у нього не було вогнегасника та знаку аварійної зупинки. Щодо нього було складено постанову та накладено стягнення в розмірі 255 грн. Зазначив, що він рухався в умовах засніженої дороги, розмітки на яку вказували поліцейські взагалі не було видно і рухався він по середній смузі у напрямку м. Львова,по лівій смузі він не рухався, по переду та позаду нього рухалися інші автомобілі в цьому ж напрямку і по тій же смузі але їх ніхто не зупиняв та стягнень на них не накладали. Моїх заперечень поліцейські не слухали, пояснень не відбирали, доказів не приймали. Вважає, що дії відповідача не відповідають вимогам закону, а тому просить скасувати постанову про притягнення його до адміністративної за ч.1 ст. 122 КУпАП відповідальності та закрити провадження у справі.

В судовому засіданні позивач та його представник вимоги позову підтримали та дали пояснення, аналогічні за змістом позовної заяви.

Відповідач в судове засідання не з"явиився , хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розглояду справи.

23.03.2018 року відповідачем поданий відзив на позов.

У відзиві на позов відповідачем зазначено, що факт порушення позивачем правил дорожнього руху був виявлений та зафіксований безпосередньо уповноваженим на це працівником патрульної служби Національної поліції. Відповідно до Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, в розділі ІІІ п.10 зазначено, що поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об"єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись Законом і правосвідомістю. Окрім того, факт порушення позивачем ПДР було зафіксовано на відео реєстраторі. Розгляд справи було проведене з дотриманням вимог закону. Вважає, що ними було обґрунтовано прийняте рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а з боку позивача суду не представленого жодного належного доказу.

Свідок ОСОБА_4 пояснила , що вона їхала на місці пасажира в автомобілі ОСОБА_1 з Тернополя. Дорога була засніжено, ні знаку, ні розмітки видно не було.Вони їхали по середній смузі руху, яка веде в м. Золочів, однак поліцейські звинуватили ОСОБА_1, що він їхав по крайній смузі та склав постанову.

Свідок ОСОБА_6 їхав пасажиром на задньому сидінні в автомобілі ОСОБА_1 Їх автомобіль рухався по середній смузі разом з іншими автомобілями по напрямку у м. Золочів. Чомусь поліцейські зупинили тільки їх автмоомбіль та звинуватили, що вони їхали по крайній смузі. Їх свідчень до уваги не брали.

Суд, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази подані суду, вважає позов обґрунтованим з огляду на таке.

Із змісту статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Згідно статті 1 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням цього Кодексу є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ст.ст.77 КАС України).

Згідно зі ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до вимог ст.280 КУпАП, при розгляді справи про адміністративне правопорушення повинно бути обов'язково з'ясовані серед інших обставин і такі як, чи було вчинене адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності.

Судом встановлено, що постановою серії БР № 208543 від 22.02.2018 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 36, 122ч.1, 125 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

З копії постанови вбачається, що 22.02.2018 о 20:50 годині на 33 км автодороги Тернопіль-Львів-Рава-Руська, ОСОБА_1 керуючи легковим автомобілем НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16 "Рух по смугах", а також не мав вогнегасника.

Зі змісту ст.ст. 7,9,251 КУпАП випливає, що особа може бути притягнена до адміністративної відповідальності у встановленому законодавством порядку за умови вчинення нею адміністративного правопорушення, факт вчинення якого підтверджується належними доказами.

Відповідно до рекомендацій, викладених у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Піддавши аналізу наявні в справі матеріали, суд вважає, що відповідачем не зібрані належні докази щодо вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Наведене підтверджується і самою постановою, в якій не наведено таких доказів, зокрема не міститься посилань на протокол в справі про адміністративне правопорушення, показання свідків та самого ОСОБА_1

Також на думку суду слід зазначити, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених вище положеннях законодавцем визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Водночас, вказані положення є законодавчими гарантіями об'єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Відповідно, на думку суду, розглянувши справу на місці зупинки транспортного засобу поліцейський не надав ОСОБА_1 можливості скористатися правами, передбаченими ст .268 КУпАП у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.258 КУпАП на орган, уповноважений на винесення постанов про вчинення адміністративного правопорушення, покладено обов'язок виносити таке рішення згідно вимог ст.283 КУпАП.

У ст. 283 КУпАП зазначається, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Наведене слід розуміти, що для винесення постанови, співробітник поліції спочатку повинен розглянути адміністративну справу (вивчити докази, показання свідків, пояснення обвинуваченого, документи, позицію адвоката тощо).

З урахуванням наведеного, суд переконаний, що постанова у справі про адміністративне правопорушення винесена всупереч вимогам закону та, відповідно підлягає до скасування.

Також слід зазначити, що в зв'язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення, відповідно до ст.ст. 38,2 47 КУпАП, провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, відносно ОСОБА_1 необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 2,5-10, 77, 241, 243- 246, 286, 293 КАС України, ст.ст.7,9,38, 213, 217, 245, 247, 258, 268, 283 КУпАП, суд,

у х в а л и в:

адміністративний позов задовольнити.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР № 208543 від 22.02.2018 р. про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 в частині ст. ч.1 ст.122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн.- скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст. ч.1 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : М. В. Бакаїм