Справа № 806/2556/17
Суддя: Охрімчук І.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
ПОСТАНОВА
іменем України

"23" травня 2018 р. м. Житомир Справа № 806/2556/17

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді Охрімчук І.Г.
суддів: Капустинського М.М.
Моніча Б.С.,

за участю секретаря Єфремової О.С.,

позивача та представника відповідача:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" листопада 2017 р. (судове рішення ухвалене суддею Шуляк Л.А. в Житомир, повний текст судового рішення складено 30.11.2017р. у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини-польова пошта НОМЕР_2 про визнання дій протиправними, стягнення 112899,72 грн. , -

ВСТАНОВИВ:
У вересні 2017р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив:
- визнати протиправними дії військової частини-польова пошта НОМЕР_2 щодо не нарахування та не виплати позивачу грошової допомоги при звільненні за період з серпня 1980 року по січень 2000 року;
- стягнути з військової частини-польова пошта НОМЕР_2 на користь позивача одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 112 899,72 грн.;
- стягнути з військової частини-польова пошта А 1815 компенсацію моральної шкоди в розмірі 10000,00 грн.
Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 вказав, що відповідно до ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" він набув право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, проте відповідач відмовив у її виплаті у повному обсязі.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 23.11.2017р. позов задоволено частково.
Визнано протиправними дії Військової частини-польової пошти НОМЕР_2 щодо ненарахування та невиплати у повному обсязі ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні за весь період служби.
Зобов`язано Військову частину-польову пошту НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за період з серпня 1980 року по січень 2000 року.
В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач звернув до суду апеляційної інстанції зі скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржувану постанову та ухвалити нову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог. На думку скаржника, судом першої інстанції було повністю проігноровано посилання та доводи представника відповідача щодо неможливості здійснення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги при звільненні в розмірі , передбаченому постановою КМУ №889.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дослідивши докази, зібрані в матеріалах справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги відповідача з огляду на таке.
Відповідно до ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, відповідно до витягу із послужного списку підполковник запасу ОСОБА_1 з серпня 1980 року по січень 2000 року проходив безперервну військову службу (а.с.24). Наказом заступника Міністра оборони України командувача військово-повітряних сил України від 19 листопада 1999 року №0374 майора ОСОБА_1 звільнено за п.6 п.п. "В" (за станом здоров`я) та наказом командира військової частини НОМЕР_3 №11 від 18.01.2000 виключено зі списків особового складу частини (а.с.25).
14.01.2015 року видано Указ Президента України №15/2015 "Про часткову мобілізацію", який затверджений Законом України від № 113-VIII від 15.01.2015, яким постановлено оголосити та провести часткову мобілізацію протягом 2015 року.
Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 16.04.2015 №79, підполковника військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період ОСОБА_1 призначено на посаду заступника командира механізованого батальйону по роботі з особливим складом (а.с.38). Наказом командувача Сухопутних військ Збройних сил України від 16.12.2016 №662 підполковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас на підставі статті 26 частини 8 пункту "б" (за станом здоров`я) Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу". Відповідно до зазначеного наказу, позивачу виплачено одноразову грошову допомогу у разі звільнення військовослужбовцям призваним на військову службу за контрактом, в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби із розрахунку 1 рік. З роздавальної відомості №12/19 Військової частини НОМЕР_2 за грудень 2016 року видно, що ОСОБА_1 виплачено, зокрема, одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення у сумі 3616,38 грн. (а.с.23).
Позивач, вважаючи, що військова частина виплатила йому одноразову грошову допомогу у меншому розмірі, звернувся до суду за захистом своїх прав.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем протиправно не нарахована та не виплачена у повному обсязі ОСОБА_1 одноразова грошова допомога при звільненні за весь період служби.

Суд апеляційної інстанції погоджується з позицією суду першої інстанції з огляду на наступне.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, регулює Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Положенням статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" закріплено, що ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Пунктом 1 статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення (далі - правоохоронних органів), Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" закріплено, що військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Виплата військовослужбовцям зазначеної в цьому пункті одноразової грошової допомоги при звільненні їх з військової служби здійснюється Міністерством оборони України, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання згідно з абзацом 4 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Абзацом 7 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої цим пунктом, здійснюється за період такої служби з дня їхнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які при звільненні з військової служби у мирний час не набули права на отримання такої грошової допомоги. Зазначена допомога виплачується на день демобілізації таких військовослужбовців. Умови та порядок виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до Законів України "Про Національну гвардію України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та з метою визначення порядку й умов виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України, наказом МВС України №638 від 04 липня 2014 року затверджена Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам (далі - Інструкція), яка визначає порядок, умови та розміри виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Національної гвардії України (далі - військовослужбовці), які займають посади в Головному управлінні Національної гвардії України, територіальних управліннях, з`єднаннях, військових частинах, підрозділах і загонах, вищих навчальних закладах, навчальних військових частинах (центрах), базах, установах та закладах Національної гвардії України (далі - військові частини).
Пунктом 37.10 Інструкції визначено, що особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, при звільненні зі служби після прийняття рішення про демобілізацію виплачується одноразова грошова допомога в порядку та розмірах, визначених Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 року №460.
Відповідно до пункту 1 Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі звільнення військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.09.2014 року №460 (далі - Порядок №460), військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом у зв`язку з мобілізацією та звільняються із служби після прийняття рішення про демобілізацію (крім військовослужбовців строкової військової служби) (далі - військовослужбовці), виплачується одноразова грошова допомога (далі - допомога) в розмірі 4 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний місяць служби, але не менш як 25 відсотків місячного грошового забезпечення.
Згідно з пунктом 2 Порядку №406 та умов, військовослужбовцям виплата допомоги здійснюється за період служби за призовом у зв`язку з мобілізацією з дня їх призову на службу без урахування періоду попередньої військової служби, на якій вони перебували у мирний час, за винятком тих осіб, які у разі звільнення з військової служби у мирний час не набули права на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Пунктами 3-4 Порядку №406 встановлено, що розмір допомоги обчислюється з урахуванням пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 р. № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" та допомога виплачується з розрахунку місячного грошового забезпечення (без урахування винагород), на яке має право військовослужбовець на день звільнення.
Відповідно до пункту 5 Порядку №406 Виплата військовослужбовцям допомоги у разі звільнення з військової служби здійснюється Міноборони, іншими утвореними відповідно до законів військовими формуваннями та правоохоронними органами за рахунок коштів державного бюджету, передбачених на їх утримання.

Як встановлено, позивач звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я та згідно довідки-розрахунку Військової частини НОМЕР_2 №1505 від 27.10.2017 ОСОБА_1 при звільненні 22.12.2016 виплачена грошова допомога у разі звільнення як військовослужбовцю призваному на військову службу за контрактом в розмірі 50% від місячного грошового забезпечення за кожний повний рік служби із розрахунку 1 рік в сумі 3616,38 грн. (а.с.40).
З архівної довідки Одеського територіального архіву відділу Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 03.02.2017 №71/п вбачається, що позивачу при звільненні 18 січня 2000 року виплачено вихідну допомогу та вказано, що "одноразова грошова винагорода за 2000 рік не положена", що дає підстави стверджувати, що станом на 2000 рік позивач права на таку допомогу не набув.
В матеріалах справи відсутні дані і щодо виплати одноразової грошової допомоги позивачу у 2000 році за період проходження військової служби з серпня 1980 року по січень 2000 року.
За таких обставин суд апеляційної інстанції, погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги позивачу.
Суд першої інстанції також з метою належного способу захисту порушеного права зобов`язав Військову частину-польової пошти НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні, передбачену ст.15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" за період з серпня 1980 року по січень 2000 року.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, та постановив обґрунтоване рішення про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, і оскільки під час апеляційного розгляду даної справи будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке б потягло за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, не встановлено, постанову суду першої інстанції у справі необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частини-польова пошта НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "23" листопада 2017 р. без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.Г. Охрімчук

судді: М.М. Капустинський

Б.С. Моніч

Повне судове рішення складено "24" травня 2018 р.