Справа № П/811/1777/14
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року

Київ

справа №П/811/1777/14

касаційне провадження №К/9901/5684/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами касаційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі - Інспекція) на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 (головуючий суддя - Нагорна Л.М., суддя - Мельник В.В., Юхименко О.В.) у справі за позовом Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Приватного підприємства «Фірма «Інгуша» (далі - Підприємство) про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі,

УСТАНОВИВ:

У квітні 2014 року Інспекція звернулась до суду із позовом до Підприємства, у якому просила надати дозвіл на погашення податкового боргу Підприємства за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, у розмірі 65672,42 грн.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Інспекція посилається на те, що Підприємство має податковий борг у розмірі 65672,42 грн., проте вжиті податковим органом заходи (направлення податкової вимоги, опис майна у податкову заставу) до погашення цього податкового боргу не призвели, з огляду на що Інспекція звернулась до суду з вказаним позовом про надання дозволу на погашення суми податкового боргу за рахунок майна Підприємства, яке перебуває у податковій заставі.

Кіровоградський окружний адміністративний суд постановою від 18.06.2014 позов задовольнив: надав Інспекції дозвіл на погашення суми податкового боргу Підприємства за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі, у розмірі 65672,42 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у Підприємства відсутні кошти, за рахунок яких можливо погасити податковий борг перед бюджетом, що підтверджується поверненням інкасових доручень про стягнення боргу з відміткою банківських установ про відсутність коштів на розрахункових рахунках боржника, а розмір податкового боргу підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, то наявні правові підстави для надання податковому органу дозволу для погашення податкового боргу за рахунок майна платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 09.04.2015 рішення суду першої інстанції скасував і ухвалив нове, яким у задоволенні позову відмовив.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ані суду першої інстанції, ані на запит суду апеляційної інстанції Інспекцією не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог та підтверджували факт збільшення суми узгодженого та непогашеного податкового боргу, який за змістом даного позову виник 30.10.2011 (у сумі 65672,42 грн.) порівняно із непогашеним податковим боргом, який виник 30.11.2012 (у сумі 53085,57 грн.) згідно зі змістом позовної заяви, по якій податковий борг уже стягнуто за судовим рішенням у справі № 811/3780/13-а.

Інспекція оскаржила рішення суду апеляційної інстанції до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 14.05.2015 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки розмір податкового боргу підтверджується деклараціями з плати за землю (земельного податку), поданими Підприємством, та податковими повідомленнями-рішеннями, які платником податків не оскаржувались, на який була нарахована пеня. Також, скаржник посилається на те, що саме з метою виконання постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.12.2013 у справі №811/3780/13-а на рахунки Підприємства виставлялись платіжні вимоги, які були повернуті банківськими установами без виконання з огляду на відсутність коштів на розрахункових рахунках боржника.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.05.2018 прийняв касаційну скаргу Інспекції до провадження, визнав за можливе проведення касаційного розгляду справи у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами і призначив справу до розгляду в порядку письмового провадження з 08.05.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що у Підприємства обліковуються податковий борг перед бюджетом, який складається з орендної плати за землю - основний платіж за звітний період: 2011, 2012 та 2013 роки, який платником самостійно узгоджено у поданих ним податкових деклараціях орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності; фінансових санкцій, застосованих податковим органом за порушення податкового законодавства, згідно податкових повідомлень-рішень від 11.12.2012 року № та № та нарахованої пені. У зв'язку з наявністю у Підприємства податкового боргу 03.11.2011 Інспекцією була сформована та надіслана відповідачу податкова вимога № 417, 06.02.2013 складений акт опису майна № 3, а 04.03.2013 у Державному реєстрі прав на нерухоме майно Інспекцією було зареєстроване обтяження об'єкта нерухомого майна (комплексу будівель), яке належить Підприємству, згідно акту опису майна від 06.02.2013. Також, Інспекція звернулась до суду із позовом про стягнення з Підприємства податкового боргу у розмірі 53085,57 грн., який постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 20.02.2013 у справі № 811/3780/13-а був задоволений. Після набрання законної сили судовим рішенням у справі № 811/3780/13-а Інспекція звернулась до ПАТ «АКТАБАНК» та ПАТ Акцонерний банк «Укргазбанк» із платіжними вимогами, які повернулись до податкового органу без виконання.

Положеннями абзацу 1 підпункту 87.1, підпункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що джерелами самостійної сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу платника податків є будь-які власні кошти, у тому числі ті, що отримані від продажу товарів (робіт, послуг), майна, випуску цінних паперів, зокрема корпоративних прав, отримані як позика (кредит), та з інших джерел, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею, а також суми надміру сплачених платежів до відповідних бюджетів. Джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Підпунктами 88.1, 88.2 статті 88 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов'язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.

Згідно з підпунктом 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов'язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до підпунктів 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 статті 95 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що Стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу.

Виходячи з системного аналізу наведених норм законодавства, звернення Інспекцією до суду з позовними вимогами щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків має відбуватись після звернення про погашення податкового боргу шляхом стягнення коштів, які перебувають у власності платника податку, зокрема шляхом стягнення коштів з рахунків у банках, обслуговуючих платника податку, і лише в разі недостатності коштів податковий орган має право звернутися до суду з вимогами про надання дозволу на погашення податкового боргу за рахунок майна платника податку, що перебуває у податковій заставі.

Податковим кодексом України встановлено черговість вжиття податковим органом заходів щодо погашення податкового боргу: спочатку приймаються заходи для стягнення коштів з платника податків, та лише у разі їх недостатності, погашення податкового боргу здійснюється за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції зазначені обставини не перевірив, а суд першої інстанції, з посиланням на листи банківських установ про повернення платіжних вимог Інспекції без виконання не надав належної правової оцінки підставам, вказаним банками у листах, а саме: ПАТ «АКТАБАНК» вказало, що Підприємство у зазначеній банківській установі не обліковується, а ПАТ АБ «Укргазбанк» вказало, що рахунок, зазначений Інспекцією, відсутній у банківській установі. Про те, що Інспекція не виставляла Підприємству платіжні вимоги наголошував і відповідач у запереченні на позов, проте суди першої та апеляційної інстанції зазначені обставини не встановили.

Принцип всебічності з'ясування обставин вимагає від суду надати правову оцінку кожному доводу, а у випадку неприйняття - навести відповідні аргументи.

З урахуванням наведеного касаційна скарга Інспекції підлягає частковому задоволенню, а ухвалені у даній справі судові рішення підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга Інспекції підлягає частковому задоволенню, а постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 349, п.1 ч. 2 ст. 353, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, ч.3 ст. 375, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Криворізької центральної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Дніпропетровській області задовольнити частково.

Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 18.06.2014 та постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 09.04.2015 скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна