Справа № 820/2639/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

15 травня 2018 р. № 820/2639/18

Харківський окружний адміністративний суду складі головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

у присутності

представника прокуратури Фещенко В.Л.

представника відповідача Пономарьова Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов заступника керівника Первомайської місцевої прокуратури Харківської області (м.Первомайськ, вул.. Соборна, 20, індекс 64100) в інтересах держави в особі Кегичівської селищної ради Харківської області (смт. Кегичівка, вул..Волошина, 33, індекс 64003) до Кегичівської районної державної адміністрації (смт. Кегичівка, вул.. Волошина, 50, індекс 64003, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

встановив

Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Кегичівської РДА Харківської області, яка полягає у не нарахуванні збитків, завданих Кегичівській селищній раді Харківської області використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 1046 м2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 протягом 2015-2017 років та зобов'язати Кегичівську РДА Харківської області відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України № 284 від 19.04.1993 визначити розмір вказаних збитків.

Ухвалою від 13.04.2018 року у справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.07.05.2018 року підготовче засідання по справі закрито та з урахуванням положень ч.7 ст.181 КАС України суд перейшов до розгляду справи по суті.

В судовому засіданні представник прокуратури адміністративний позов підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити, пославшись на те, що відповідачем безпідставно відмовлено у визначенні розміру збитків завданих позивачеві використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на те, що внаслідок не визначення меж земельної ділянки та відсутності вартісних показників останньої комісія була позбавлена можливості визначити збитки. Крім того повноваження відповідача у цьому випадку обмежуються лише обчисленням розміру збитків у встановленому порядку, відшкодування виявлених збитків, відбувається у добровільному порядку або шляхом звернення до суду з відповідним позовом, а отже, рішення відповідача не порушує права, обов'язки позивача.

Кегичівська селищна рада в судове засідання свого представника не направила, просила розглядати адміністративний позов за відсутності представника.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи суд встановив наступні обставини.

Матеріалами справи підтверджено, що 09.07.2012 року на підставі договору купівлі-продажу нежитлової будівлі ОСОБА_3 придбано нежитлову будівлю кафе «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 418 м2, яка розташована на неприватизованій земельній ділянці розміром 0,0418 га кадастровий номер НОМЕР_1

21.08.2012 року вказана особа звернулася до Кегичівської селищної ради з заявою про надання дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1046 м2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням ХХХІІІ сесії ІV скликання Кегичівської селищної ради від 30.08.2012 року № 576 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею1046 м2 для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, розташованих за адресою:АДРЕСА_1.

На момент виникнення спірних правовідносин документація щодо вказаної земельної ділянки не виготовлена, внаслідок чого Кегичівська селищна рада листом від 29.11.2017 року № 942/02.23 звернулася до Кегичівської РДА з вимогою провести нарахування збитків у вигляді упущеної вигоди за використання земельної ділянки протягом 2015-2017 років без правовстановлюючих документів.

До вказаного звернення позивачем долучено рішення про надання дозволу на розробку технічної документації від 30.08.2012 року № 576, лист відділу у Кегичівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 25.09.2017 року № 342/113-17 щодо нормативно-грошової оцінки одного метра квадратного землі за адресою АДРЕСА_1, відповідно до якого вартість одного метра квадратного земельної ділянки комерційного призначення за вказаною адресою складає у 2015 році -243.88 грн., у 2016 році -349.52 грн., у 2017 році - 379.41 грн.

Крім того листом від 09.01.2018 року № 545/02-23 на вимогу відповідача надано копію заяви щодо надання дозволу на розробку технічної документації на зазначену вище земельну ділянку та договір купівлі-продажу нежитлової будівлі від 09.07.2007 року.

11.01.2018 року за результатами розгляду заяви позивача відповідачем прийнято рішення про неможливість визначення збитків, яке оформлено актом № 2, який затверджений розпорядженням голови Кегичівської РДА від 11.01.2018 року № 6 -а.с.16

Підставами відмови у визначенні збитків у вигляді упущеної вигоди за використання спірної земельної ділянки вказано - не визначення меж земельної ділянки та відсутність реальної вартості земельної ділянки.

Перевіряючи оскаржуване рішення , дії (бездіяльність) відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, зокрема, право розпоряджатися землями територіальних громад, надавати земельні ділянки у користування із земель комунальної власності відповідно до Земельного кодексу України.

Згідно до вимог ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Згідно з ч.1 ст.377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

В свою чергу, відповідно до вимог ч.1 ст.206 ЗК України використання землі в Україні є платним.

Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» від 19 червня 2003 року № 963-IV, самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Частиною 1 ст.124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки..

Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Матеріалами справи підтверджено, що після надання дозволу на розроблення технічної документації по встановленню меж (натурі) земельної ділянки проекту землеустрою документи виготовлені не були, будь-які угоди з селищною радою не укладалися.

Згідно зі статтею 211 ЗК України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за самовільне зайняття земельних ділянок.

Статтею 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України ) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За приписами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

ЗК України та інші нормативно-правові акти у галузі земельних відносин є спеціальними до правовідносин щодо відшкодування збитків землевласникам та землекористувачам, у тому числі у вигляді неодержаних ними доходів.

Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт «д» частини першої статті 156 ЗК України).

За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З аналізу наведених норм вбачається, що користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів позбавляє орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він міг би отримувати, якби його право не було порушено.

Відповідно до ч.2 ст.157 ЗК України порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України.

19 квітня 1993 року Кабінет Міністрів України своєю постановою № 284 затвердив Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, змістом пунктів 2, 3 якого передбачено, що розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

Відповідно до пункту 2,3 Порядку розміри збитків визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад. До складу комісій включаються представники Київської, Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих комітетів міських (міст обласного значення) рад (голови комісій), власники землі або землекористувачі (орендарі), яким заподіяні збитки, представники підприємств, установ, організацій та громадяни, які будуть к відшкодовувати, представники державних органів земельних ресурсів і фінансових органів, органів у справах містобудування і архітектури та виконавчих комітетів сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад, на території яких знаходяться земельні ділянки. Результати роботи комісій оформляються відповідними актами, що затверджуються органами, які створили ці комісії.

При цьому неодержаний дохід - це дохід, який міг би одержати власник землі, землекористувач, у тому числі орендар, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її вилучення (викупу) або тимчасового зайняття, обмеження прав, погіршення якості землі або приведення її у непридатність для використання за цільовим призначенням у результаті негативного впливу, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян.

Розміри збитків, у тому числі неодержані доходи згідно пунктом 2 Порядку, визначаються комісіями, створеними Київською та Севастопольською міськими, районними державними адміністраціями, виконавчими комітетами міських (міст обласного значення) рад.

Отже, системний аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє зробити висновок, що у випадку неукладення договору оренди або інших правочинів як правових підстав для користування земельною ділянкою з вини користувача настають правові наслідки, передбачені ст.157 ЗК України та Порядком.

Щодо посилань відповідача на відсутність визначення реальної вартості мана, як підстави відмови у задоволенні позовних вимог (п.4 Порядку ), суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 5,ч.2 ст.20 Закону України «Про оцінку земель» залежно від мети та методів проведення оцінка земель включає в себе в т.ч. грошову оцінку земельних ділянок. Грошова оцінка земельних ділянок залежно від призначення та порядку проведення може бути нормативною і експертною. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні (крім випадків спадкування спадкоємцями першої та другої черги за законом (як випадків спадкування ними за законом, так і випадків спадкування ними за заповітом) і за правом представлення, а також випадків спадкування власності, вартість якої оподатковується за нульовою ставкою) та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, вартості земельних ділянок площею понад 50 гектарів для розміщення відкритих спортивних і фізкультурно-оздоровчих споруд, а також при розробці показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Враховуючи вказані положення суд приходить до висновку, що отримання витягу про нормативно грошову оцінку земельної ділянки можливий лише на підставі відомостей отриманих з державного земельного кадастру після виготовлення відповідної документації з землеустрою.

Суд зауважує, що діючим законодавством не визначено обґрунтування вартості земельних ділянок під час здійснення нарахування збитків, завданих використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів, саме у формі витягу про нормативну грошову оцінку земельної ділянки.

Із долученого до матеріалів справи листа відділу у Кегичівському районі Головного управління Дергеокадастру у Харківській області від 25.09.2017 року № 342/113-17 про грошову оцінку 1 метра квадратного землі за адресою АДРЕСА_1 остання відповідно становить на 2015 рік-243.88. грн.., на 2016 рік-349.52 грн. на 2017 рік-379.14 грн.- а.с.27

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що вказані показники нормативно-грошової оцінки одного квадратного метру земельної ділянки комерційного призначення можуть бути враховані при визначенні розміру збитків, заподіяних використанням земельної ділянки без правовстановлюючих документів.

Суд також зауважує, що розмір земельної ділянки 1046 м2 визначений ФОП ОСОБА_3 самостійно у заяві про надання дозволу на розробку земельної ділянки від 09.08.2012 року та рішенні Кегичівської сільської ради від 30.08.2012 року № 576 (а.с.24-26)

Щодо посилань відповідач на постанову Верховного Суду України від 18.10.2016 року у справі № 21-51а16, то суд вважає, що вона не може бути застосована до спірних правовідносин, оскільки предметом оскарження у зазначеній справі було рішення суб'єкта владних повноважень, яким визначено розмір збитків, тоді як у зазначеній справі позивачем оскаржується саме бездіяльність відповідача у нездійсненні нарахування таких збитків.

Відповідно до ст.ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Кегичівської РДА Харківської області, яка полягає у не нарахуванні збитків, завданих Кегичівській селищній раді Харківської області використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 1046 м2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 протягом 2015-2017 років

Зобов'язати Кегичівську РДА Харківської області відповідно до Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою КМ України № 284 від 19.04.1993 визначити розмір збитків, завданих Кегичівській селищній раді Харківської області використанням без правовстановлюючих документів земельної ділянки площею 1046 м2 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 протягом 2015-2017 років

Рішення підлягає оскарженню шляхом подання апеляційної скарги у строк згідно з ч. 1 ст. 295 КАС України, тобто протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення, а набирає законної сили відповідно до ст. 255 КАС України після закінчення строку подання скарги усіма учасниками справи або за наслідками процедури апеляційного перегляду. Скарга може бути подана у порядку ч. 1 ст. 297 КАС України безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду або у порядку п. 15.5 Розділу VII КАС України до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд.

У повному обсязі рішення виготовлено 25.05.2018 року

Суддя Зоркіна Ю.В.