Справа № 428/1614/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року справа №428/1614/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сухарька М.Г., при секретарі судового засідання Борисові А.А. за участю позивача ОСОБА_1 розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 березня 2018 року (повний текст складено 21.03. 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 428/1614/18 (суддя І інстанції - Юзефович І.О.) за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Онопка Євгена Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАА № 287778 від 07.02.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Онопка Є.С. про скасування постанови серія ЕАА №287778 від 07.02.2018р.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 07.02.2018р. відповідач виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА №287778 за порушення позивачем правил дорожнього руху, а саме керуючи т/з HYUNDAI SONATA, д.н. НОМЕР_1, 07.02.2018р. о 13-34год. в м. Сєвєродонецьку на перехресті вул. Менделєєва та пр. Хіміків, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «рух по смугам», а саме зі смуги, яка дозволяє рух лише прямо, здійснив рух ліворуч, чим порушив п.п. 8.4. (в) ПДР України. Позивач вважає, що відповідач не дослідивши повно і обєктивно усіх обставин у їх сукупності, та не давши їм належної оцінки, в порушення положень КУпАП передчасно дійшов до висновку про винуватість позивача та виніс постанову про притягнення до адміністративної відповідальності на місці, внаслідок чого позивач був позбавлений об'єктивного та всебічного розгляду справи. Позивач просив суд скасувати постанову серії ЕАА №287778 від 07.02.2018р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 березня 2018 року у справі № 428/1614/18 у задоволенні позову відмовлено. Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції зроблений з неповним встановленням всіх обставин. Відповідно до п. 11.5. ПДР на дорогах, які мають дві або більше смуги для руху в одному напрямку, виїзд на крайню ліву смугу для руху в цьому ж напрямку дозволяється, якщо праві зайняті, а також для повороту ліворуч, розвороту або для зупинки чи стоянки на лівому боці дороги з одностороннім рухом у населених пунктах, коли це не суперечить правилам зупинки (стоянки).

Враховуючи той факт, що правий ряд був зайнятий припаркованими авто, позивач рухався саме в лівій смузі.

Згідно п.6 постанови Кабінету Міністрів України (надалі - КМУ) від 11 лютого 2013 року №111 «Про внесення змін до Правил дорожнього руху» пункт 8.2. «Правил дорожнього руху» доповнено таким змістом: «Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закритті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь - якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш, як за 100 метрів за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщенні над проїзною частиною. Якщо дорога мас більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію яку вони передають могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Дорожні знаки повинні відповідати вимогам національного стандарту, а саме ДСТУ 4100 - 2014 «ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування». Згідно п. 10.2.4 «На дорогах із двома і більше смугами для руху одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючи знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху у зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги».

Враховуючи вищенаведене вважає, що знаки, на які посилається лейтенанта поліції Онопко Є.С. встановлені з порушенням чинних вимог ПДР України та ДСТУ 4100 - 2014, а тому позивач не може бути притягнений до відповідальності за чужу службову недбалість.

Позивач звертає увагу суду, що він рухався згідно діючих правил дорожнього руху та дорожніх знаків, інформацію з яких він мав сприймати як учасник руху, тому не маючи заборонених знаків в напрямку його руху виконав розворот ліворуч.

Крім того, відповідачем не задоволено клопотання позивача щодо перенесення розгляду справи за місцем проживання позивача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові про притягнення Позивача до адміністративної відповідальності не вказано яким саме доказам Відповідач надавав оцінку та на підставі яких доказів Позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності, хоча такі мали б бути зазначенні у пункті 8 оскаржуваної постанови.

Відзив на апеляційну скаргу, відповідно до ст. 304 КАС України, відповідачем не надано.

В судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позивач підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідач, належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи до суду не з'явився.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що інспектором роти №2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Онопко Є.В. постановою серії ЕАА №287778 від 07.02.2018р. у справі про адміністративне правопорушення, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, до позивача ОСОБА_1 було застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255грн., оскільки ним о 13-34год. було встановлено порушення вимог п.8.4 (в) ПДР України, а саме ОСОБА_1, керуючи т/з HYUNDAI SONATA, д.н. НОМЕР_1, 07.02.2018р. о 13-34год. в м. Сєвєродонецьку на перехресті вул. Менделєєва та пр. Хіміків, порушив вимоги дорожнього знаку 5.16 «рух по смугам», а саме зі смуги, яка дозволяє рух лише прямо, здійснив рух ліворуч, чим порушив п.п. 8.4. (в) ПДР України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що докази, які б достеменно свідчили про скоєне позивачем порушення, наявні в матеріалах справи.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції відхилив обґрунтування позивача стосовно відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення та складання відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення безпосередньо на місці вчинення правопорушення призвело до порушення процесуальних прав позивача, закріплених у ст.268, 271 КУпАП.

З рішенням суду першої інстанції не погоджується колегія судів з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час розгляду даної справи судом першої інстанції) кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частина 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно статті 245 Кодексу про адміністративні правопорушення України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно статті 7 Кодексу про адміністративні правопорушення України ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Згідно частини 1 статті 14-1 Кодексу про адміністративні правопорушення України до адміністративної відповідальності притягаються власники (співвласники) транспортних засобів за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Згідно статті 222 Кодексу про адміністративні правопорушення України органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно статті 258 Кодексу про адміністративні правопорушення України протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно пунктів 1 та 2 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно пункту 2.4 Рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року у справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення «на місці вчинення правопорушення» і «за місцем його вчинення», які містяться у статтях 258, 276 Кодексу, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення «за місцем його вчинення», застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України.

Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що словосполучення «за місцем його вчинення», яке міститься в положенні частини першої статті 276 Кодексу, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Зважаючи на приписи статей 122, 222 КУпАП у справі, що розглядається, застосуванню підлягає норма частини 4 статті 258 КУпАП, яка встановлює випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а постанова про притягнення до адміністративної відповідальності виноситься уповноваженим органом (посадовою особою) на місці вчинення правопорушення.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів не приймає доводи заявника апеляційної скарги щодо неправомірності дій відповідача при розгляді справи за місцем складання постанов, а не за місцем проживання позивача.

Колегія суддів не приймає доводи заявника апеляційної скарги стосовно застосування пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» щодо змісту оскаржуваної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності з огляду на те, що вищезазначений Постанова Пленуму Верховного суду України стосується забезпечення однакового і правильного застосування судами законодавства у справах про злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту. Між тим, оскаржувана постанова винесена працівником Національної поліції.

Статтею 9 Кодекс України про адміністративні правопорушення визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Тобто, необхідними елементами адміністративного правопорушення є доведення факту протиправності дій особи та її вини.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 8.4 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, встановлено, що дорожні знаки (додаток 1) поділяються на відповідні групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Позивач на обґрунтування своїх доводів надав суду апеляційної інстанції лист Сєвєродонецького міського голови № 1187 від 25.04.2018 року зі схемою розташування дорожніх знаків на відрізку дороги пр. Хіміків, а саме відрізку між вулицями Донецька та вул. Менделєєва ( у напрямку руху до центрального ринку), лист Управління патрульної поліції в містах Сєвєродонецьку, Лисичанську та Рубіжному Департаменту патрульної поліції №7765/41/36/01-2017 від 03.11.2017 року на адресу міського голови Сєвєродонецька щодо вжиття заходів та виконання робіт для створення комфортних умов для учасників дорожнього руху та забезпеченням їхньої безпеки.

Згідно пункту 8.2.1 Правил дорожнього руху дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Зазначена норма Правил дорожнього руху кореспондується з п.10.2.4 ДСТУ 4100 - 2014 «ЗНАКИ ДОРОЖНІ. Загальні технічні умови. Правила застосування». Згідно п. 10.2.4 на дорогах із двома і більше смугами для руху одному напрямку знаки, що встановлені з правого боку дороги, потрібно дублювати. Дублюючи знаки потрібно установлювати на розділювальній смузі, а у разі її відсутності над дорогою або на лівому боці дороги, якщо для руху у зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги.

З даних відеозапису місця події неможливо дати їм оцінку, оскільки службовий автомобіль, з якого здійснювалась відео фіксація, рухався безпосередньо позаду керованого позивачем транспортного засобу, тому встановити наявність або відсутність дублюючих знаків неможливо. Також неможливо спростувати доводи позивача, що транспортні засоби, які знаходились на праві полосі руху, позбавили позивача побачити дорожній знак5.16 «Напрямок руху по смугам». При цьому на відео є лише знак 4.7 «об'їзд перешкоди праворуч» за дію якого позивач не переїжджав.

Вищезазначена обставина унеможливлює беззаперечно встановити факту порушення позивачем вимог п. 8.4 ПДР на перехресті вул. Менделєєва та пр. Хіміків в м. Сєвєродонецьку.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, не надано до суду належних та допустимих доказів правомірності свого рішення щодо визнання позивача винним у порушенні норм пункту 8.4 ПДР України.

Судом першої інстанції при вирішенні справи вищезазначена обставина не досліджувалась, не надано правову оцінку тому, чи можна вважати відеозаписи належними та допустимими для визнання позивача винним у порушенні норм пункту 8.4 ПДР України.

Колегія суддів приходить до висновку про неповне з'ясування судом першої інстанції всіх обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до приписів ст.ст.249, 234 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вбачає підстав для винесення окремої ухвали.

Пунктом 1 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 березня 2018 року у справі № 428/1614/18 - задовольнити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 21 березня 2018 року у справі № 428/1614/18 - скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Онопка Євгена Сергійовича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАА № 287778 від 07.02.2018 року задовольнити.

Скасувати постанову про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності серії ЕАА № 287778 від 07.02.2018 року.

Повне судове рішення складено 29 травня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

М.Г. Сухарьок