Справа № 817/1978/16
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 817/1978/16
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

ОСОБА_1,

за участю секретаря Шведюк М.М.,

сторін та їх представників:

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства №8 "Рівнеагроспецмонтаж" на постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2017 р. у справі за позовом Закритого акціонерного товариства №8 "Рівнеагроспецмонтаж" до Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області, Державної податкової інспекції у м.Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій,-

суддя в 1-й інстанції - Комшелюк Т.О.,

час ухвалення постанови - не зазначено,

місце ухвалення постанови - м. Рівне,

дата складання повного тексту постанови не зазначено,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом (з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог) (а.с.213-219, т.1) до відповідача 1, відповідача 2 про визнання дій протиправними та зобовязання вчинення певних дій. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановами Рівненського окружного адміністративного суду від 03.01.2012 у справі №2а/1770/4767/2012 та від 30.05.2013 у справі №817/1770/13-а з позивача було стягнуто податковий борг на загальну суму 111290,02грн. 04 жовтня 2016 року відповідач 1 оформив та направив до банківських установ, в яких відкритті рахунки позивача, інкасові доручення для примусового стягнення коштів в рахунок погашення вказаного боргу. Вказані дії позивач вважає протиправними, оскільки вони вчиненні відповідачем 1 після спливу 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу, чим порушено п.102.4 ст.102 Податкового кодексу України. Позивач стверджує, що протягом 1095 календарних днів з моменту набрання вказаними судовими рішеннями законної сили відповідач 1 не здійснював жодних заходів щодо примусового стягнення з позивача коштів в рахунок погашення податкового боргу в сумі 111209,02грн., а тому згідно з п.п.101.1, 101.2 ст.101 Податкового кодексу України вказаний борг є безнадійним та підлягає списанню. Так, позивач вказує, що 11 листопада 2016 року він надіслав до відповідача 1 заяву про визнання податкового боргу безнадійним та прийняття відповідного рішення про його списання, однак офіційної відповіді на таку заяву від відповідача 1 на адресу позивача не надходило. Крім того, позивач зауважує, що з 01.01.2017 повноваження щодо визнання податкового боргу платника податків безнадійним та прийняття рішення про його списання були передані від компетенції відповідача 1 до компетенції відповідача 2, тому із відповідною заявою він звернувся 28.09.2017 до відповідача 2.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 13 грудня 2017 року в задоволенні адміністративного позову Закритого акціонерного товариства №8 "Рівнеагроспецмонтаж" до Державної податкової інспекції у м. Рівному Головного управління ДФС у Рівненській області, Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинення певних дій відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Закрите акціонерне товариство №8 "Рівнеагроспецмонтаж" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі позивач зазначає, що в разі відсутності на рахунках платника податків, який має податковий борг, коштів достатніх для погашення такого боргу, контролюючий орган відповідно до абзацу другого п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України зобовязаний звернутися до суду з позовом про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі. Таке погашення здійснюється на підставі зазначеного судового рішення та прийнятого на його підставі рішення органу доходів і зборів шляхом продажу майна платника податків на публічних торгах та/або торгівельними організаціями. Представник позивача вказує, що в даному випадку відповідачі не зверталися до суду з позов про надання дозволу на погашення спірного податкового боргу за рахунок майна позивача та відповідно не могли прийняти рішення про погашення вказаного податкового боргу шляхом продажу майна позивача. За наведених обставин, просив позовні вимоги задовольнити в повному розмірі.

У відзиві на апеляційну скаргу, Головне управління Державної фіскальної служби у Рівненській області просило постанову суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вказав, що ДПІ у м.Рівному ГУ ДФС у Рівненській області вживалися заходи щодо стягнення податкового боргу в судовому порядку, сформовано податкову вимогу, складений акт опису майна, проводилася реалізація майна, виставлялися інкасові доручення.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 03 січня 2013 року у справі №2а/1770/4767/2012 з позивача стягнуто податковий борг з податку на додану вартість, податку на прибуток, земельного податку та збору за спеціальне використання води в загальній в сумі 78633,94грн. Вказана постанова набрала законної сили 26 січня 2013 року.

Постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 30 травня 2013 року у справі №817/1770/13-а з позивача стягнуто податковий борг з податку на додану вартість, податку на прибуток, земельного податку та збору за спеціальне використання води в загальній в сумі 32656,08грн. Вказана постанова набрала законної сили 16 липня 2013 року.

27 березня 2013 року відповідач 1 направив до ПАТ «Креді ОСОБА_2» та АТ «ОСОБА_3 Аваль» інкасові доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення спірного податкового боргу, а саме: №1007 на суму 20371,58грн.; №1008 на суму 27539,28 грн.; №1009 на суму 30532грн.; №1010 на суму 191грн.; №1011 на суму 20371,58грн.; №1012 на суму 27539,28грн.; №1013 на суму 30532грн. та №1014 на суму 191грн. (а.с.66-69, т.1).

14 червня 2013 року відповідач 1 повторно направив до ПАТ «Креді ОСОБА_2» та АТ «ОСОБА_3 Аваль» інкасові доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення спірного податкового боргу, а саме: №1625 на суму 20371,58грн.; №1627 на суму на суму 30532грн.; №1628 на суму 191грн.; №1629 на суму 20371,58грн.; №1630 на суму 27539,28 грн.; №1631 на суму 30532грн. та №1632 на суму 191грн. (а.с.62-65, т.1).

04 жовтня 2016 року відповідач 1 знову направив до ПАТ «Креді ОСОБА_2» та АТ «ОСОБА_3 Аваль» інкасові доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення спірного податкового боргу, а саме: №1361 на суму 20371,58грн.; №1362 на суму 30532грн.; №1363 на суму 27539,28грн.; №1364 на суму 27539,28 грн.; №1365 на суму 30532грн.; №1366 на суму 20371,58грн.; №1368 на 10228,44грн.; №1369 на суму 3129грн.; №1370 на суму 3129грн.; №1371 на суму 10228,44грн. та №1372 на суму 19234,36грн. (а.с.12-46, т.1).

Вказані вище інкасові доручення були повернуті відповідачу 1 без виконання згідно з п.12.4 Глави 12 та п.10.9 Глави 10 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004р., в звязку з тим, що кошти, які є на рахунках, забезпечують виконання виконавчих документів, що надійшли до банків раніше. Інших коштів, необхідних для забезпечення виконання поданих інкасових доручень на рахунку платника немає.

11 листопада 2016 року позивач надіслав на адресу відповідача 1 заяву про визнання податкового боргу на загальну суму 111209,02грн. безнадійним (а.с.220-223, т.1).

Відповідач 1 листом за №15830/17-16-17-10 від 08.12.2016 повідомив позивачу про відсутність підстав для визнання спірного боргу безнадійним у звязку з тим, що на момент звернення позивача з відповідною заявою частина майна останнього перебуває в податковій заставі (а.с. 47, т.2).

28 вересня 2017 року позивач надіслав на адресу відповідача 2 заяву про визнання податкового боргу на загальну суму 111 290,02грн. безнадійним та прийняття відповідного рішення про його списання (а.с.224-230, т.1).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для списання з позивача спірного податкового боргу в розмірі 111209,02 грн. відсутні, а відтак контролюючий орган правомірно сформував та направив до банківських установ, що обслуговують позивача, інкасові доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення вказаного податкового боргу та відмовив позивачу в прийнятті рішення про його списання як безнадійного.

Розглядаючи питання про законність і обґрунтованість судового рішення, яким в позові відмовлено, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

Відповідно до пп.19-1.1.24 п.19-1.1 ст.19-1 Податкового кодексу України, контролюючі органи здійснюють такі функції, зокрема: здійснюють відстрочення, розстрочення та реструктуризацію грошових зобов'язань та/або податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, а також списання безнадійного податкового боргу.

Контролюючі органи мають право приймати рішення про розстрочення та відстрочення грошових зобов'язань або податкового боргу, а також про списання безнадійного податкового боргу у порядку, передбаченому законодавством (пп.20.1.29 п.20.1 ст.20 ПК України).

Приписами пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Списання безнадійного податкового боргу регламентоване статтею 101 ПК України, відповідно до положень якої списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг (п.101.1).

Під терміном "безнадійний" розуміється (п.101.2):

101.2.1. податковий борг платника податку, визнаного в установленому порядку банкрутом, вимоги щодо якого не були задоволені у зв'язку з недостатністю майна банкрута;

101.2.2. податковий борг фізичної особи, яка:

визнана у судовому порядку недієздатною, безвісно відсутньою або оголошена померлою, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

померла, у разі недостатності майна, на яке може бути звернуто стягнення згідно із законом;

понад 720 днів перебуває у розшуку;

101.2.3. податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом;

101.2.4. податковий борг платника податків, що виник внаслідок обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин);

101.2.5. податковий борг платника податків, щодо якого до Державного реєстру внесено запис про його припинення на підставі рішення суду, а для банків - на підставі рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про затвердження звіту про завершення ліквідації банку або рішення Національного банку України про затвердження ліквідаційного балансу, ухвалення остаточного звіту ліквідатора і завершення ліквідаційної процедури.

Відповідно до п.101.4 ст.101 ПК України, органи стягнення відкликають розрахункові документи, якими передбачено стягнення пені, штрафних санкцій та безнадійного податкового боргу, списаних відповідно до цього Кодексу.

Приписами пункту 101.5 ст.101 ПК України передбачено, що контролюючі органи щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу. Порядок такого списання встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до п.102.1. ст.102 ПК України, контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов'язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов'язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов'язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов'язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку

У свою чергу, п.102.4 ст.102 ПК України передбачено, що у разі якщо грошове зобов'язання нараховане контролюючим органом до закінчення строку давності, визначеного у пункті 102.1 цієї статті, податковий борг, що виник у зв'язку з відмовою у самостійному погашенні такого грошового зобов'язання, може бути стягнутий протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Порядок списання безнадійного податкового боргу платників податків, затверджений наказом Міністерства доходів і зборів України від 10 жовтня 2013 року №577 (далі Порядок №577).

Вказаний Порядок розроблений відповідно до статті 101 глави 9 розділу II ПК України та визначає механізм списання безнадійного податкового боргу.

Підпунктом 3 пункту 2.1. Порядку №577 встановлено, що під терміном "безнадійний податковий борг" слід розуміти, зокрема, податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений статтею 102 глави 9 розділу II ПК України.

Відповідно до п.3.1. Порядку №577, визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами доходів і зборів, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів доходів і зборів (далі - ІС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Згідно з п.3.2. Порядку №577, днем виникнення безнадійного податкового боргу вважається: у випадку, визначеному в підпункті 3 пункту 2.1 розділу II цього Порядку, - дата прийняття рішення керівника органу доходів і зборів.

Відповідно до п.4.3. Порядку №577, у випадку, передбаченому підпунктом 3 пункту 2.1. розділу II цього Порядку, орган доходів і зборів здійснює процедури щодо проведення списання безнадійного податкового боргу відповідно до вимог пункту 4.2 цього розділу.

Приписами пункту 4.2. Порядку передбачено, що за результатами розгляду документів, наданих платником податків, керівник (його заступник) органу доходів і зборів за наявності підстав приймає рішення про списання безнадійного податкового боргу, яке оформляється на бланку за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що відсутні підстави для застосування до податкового боргу позивача строку давності, позаяк такий податковий борг стягується за рішенням суду, а відтак строк його стягнення відповідно до прямої вказівки закону встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Як встановлено судом першої інстанції, питання надання дозволу на погашення спірного податкового боргу за рахунок майна позивача, що перебуває у податковій заставі, було вирішено постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2011 року у справі № 2а/1770/2632/2011, яка набрала законної сили 17 жовтня 2011 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія рішення відповідача 1 від 02.11.2011 №5 про погашення усієї суми податкового боргу шляхом продажу майна позивача, що перебуває в податковій заставі (а.с.48, т.2).

Що стосується позовної вимоги про визнання протиправними дій відповідача 1 з приводу оформлення та направлення 04.10.2016 до банківських установ, в яких відкритті рахунки позивача, інкасових доручень для примусового стягнення коштів в рахунок погашення спірного податкового боргу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до п.95.3 ст.95 Податкового кодексу України, стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Таким чином, податковим кодексом України встановлено особливий порядок виконання судових рішень про стягнення коштів з платника податків у рахунок погашення податкового боргу. Органами стягнення за такими рішеннями, які здійснюють процедуру їх примусового виконання, є контролюючі органи в розумінні ПК України.

Механізм виконання судових рішень про стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу передбачений главою 12 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 №22.

Цей механізм передбачає оформлення та направлення до банку контролюючим органом інкасового доручення для примусового стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу.

Оскільки 04.10.2016, на момент оформлення відповідачем 1 інкасових доручень, спірний податковий борг позивачем сплачений не був, підстави для визначення даного боргу безнадійним були відсутні.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що підстави для списання з позивача спірного податкового боргу в розмірі 111209,02 грн. відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Закритого акціонерного товариства №8 "Рівнеагроспецмонтаж" залишити без задоволення, постанову Рівненського окружного адміністративного суду від "13" грудня 2017 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

ОСОБА_1

Повне судове рішення складено "23" травня 2018 р.