Справа № 760/7991/17
Суддя: Кушнір С. І.
Дата ухвалення: 2018-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 760/7991/17
Провадження №2/760/556/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2018 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Кушнір С.І.
за участі секретаря Гаєвської С.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві
справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти 5 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шуть Дмитра Володимировича, 3-я особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати протиправним рішення інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Києві лейтенанта поліції Шуть Д.М. та скасувати постанову серії АР №640592 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 .
Свої вимоги мотивував тим, що 27.04.2017 р. лейтенант поліції Шуть Д.В. склав постанову серії АР №640592 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , застосувавши до останньої адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.
Вважає, що постанова складена без належних правових підстав та з порушенням встановленої процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а відтак підлягає скасуванню судом.
Позивач зазначає, що поліцейський Шуть Д.В. звинувачував позивача в тому, що вона 19 квітня 2017 р. за адресою: м. Київ, вул. Полярна, 15 порушила п.15.9 (е) ПДР України, а відтак притягнув її до відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до п. 15.9 (е) ПДР, зупинка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
У той же час, ніяких фактичних даних на підтвердження цього поліцейський Шуть Д.В не надав, а надав лише дані, які в принципі не можуть бути доказами у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п. 4.9 Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, на бордюр посадочної площадки з боку руху транспорту повинна бути нанесена дорожня розмітка 2.7 згідно з ДСТУ 2587-94.
Згідно п. 4.2 Правил розміщення та обладнання зупинок міського електро- та автомобільного транспорту, на посадочних площадках не повинно бути зелених насаджень, кіосків, рекламної та інших об`єктів і споруд (крім кіосків для продажу проїзних квитків та лав з навісом або павільйонів для пасажирів, які б спричинювали перешкоди нормальному функціонуванню зупинки.
У той же час, у вказаному поліцейським ОСОБА_2 місці ніякої розмітки 2.7 на бордюрі немає, а також знаходяться кіоски для продажу напівфабрикатів та ковбасних виробів.
Таким чином, ідентифікувати вказане місце як посадковий майданчик зупинки громадського транспорту неможливо.
Крім того, як було встановлено під час розгляду справи, ніхто не робив замірів відстані вказаних у п. 15.9 (е) 30 метрів від транспортного засобу позивача до будь-якого іншого нерухомого об`єкт, зокрема місця, де перебуває дорожній знак, що позначає початок зупинки громадського транспорту.
Таким чином, місце, на яке вказує поліцейський Шуть Д.В., як на місце правопорушення, не обладнане як посадковий майданчик зупинки громадського транспорту та не робились ніякі заміри від ймовірного дорожнього знаку, який має розміщуватись перед зупинкою громадського транспорту.
Також позивач зазначила, що 27.04.2017 р. поліцейський Шуть Д.В. під час розгляду справи зазначив, що серед матеріалів справи знаходяться: відеозапис з його нагрудної боді-камери, письмові пояснення водія автобусу у якості свідків, а також запросив свідка для надання усних пояснень (ним виявився інший поліцейський).
Позивач вважає, що пояснення водія автобусу та поліцейського-«напарника» отримані поліцейським ОСОБА_2 не в законний спосіб, а відтак є недопустимими та не можуть бути доказами у справі, про що йому було повідомлено під час розгляду справи.
Таким чином, постанова винесена безпідставно і необґрунтовано, оскільки в ній інспектором неповно та невірно зазначені фактичні обставини події, які відбувались, позивач ОСОБА_1 не порушувала правила дорожнього руху та не вчиняла адміністративного правопорушення.
Ухвалою суду від 28.09.2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Департамент патрульної поліції.
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити з підстав викладених в адміністративному позові, зазначили, що ОСОБА_1 не порушувала ПДР України та не вчиняла адміністративне правопорушення.
Інспектор роти 5 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шуть Д.В. в судовому засіданні пояснив, що 19.04.2017 р. позивач ОСОБА_1 порушила п.15.9 (е), на що їй було зароблено усне зауваження, яке вона проігнорувала. Водій автобуса надав пояснення з приводу факту правопорушення позивачем ОСОБА_1 . Вівся відеозапис на якому було зафіксовано факт порушення позивачем ПДР, візуально видно що позивач зупинилась на посадковому майданчику для зупинки громадського транспорту, а водій автобусу не виїхати із зупинки. Посадковий майданчик позначається дорожнім знаком 5.41
Представник третьої особи Департаменту патрульної поліції в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити, посилаючись на відеозапис із записом факту правопорушення, який було додано до матеріалів справи. Позовні вимоги ОСОБА_1 вважає необґрунтованими, а постанову інспектора правомірною та такою, що не підлягає скасуванню. Подав письмові заперечення.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис, допитавши свідка, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом встановлено, що 27.04.2017 року інспектором роти 5 батальйону 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шуть Д.В. було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР №640592, відповідно до змісту якої вбачається, що 19.04.2017 р. о 18-50 год. по вул. Полярна, 15 в м. Києві, водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Corolla, д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку ближче 30-ти метрів від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а саме на посадковому майданчику, суттєво заважала руху на здійснення посадки, висадки пасажирів, чим порушила п. 15.9 (е) ПДР України та вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Відповідно до ч. 3 ст. 122 КУпАП України передбачена відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.
Відповідно до п. 15.9 (е) ПДР, зупинка забороняється ближче 30 м. від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає ближче 30 м. від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.
Зупинки маршрутних транспортних засобів позначаються інформаційно-вказівними дорожніми знаками 5.41 - 5.44. Заборона зупинки іншим транспортним засобам у таких місцях введена для забезпечення безперебійної роботи громадського транспорту відповідно до встановленого графіка руху, створення пасажирському транспорту безпечних умов для під`їзду до зупинки або від`їзду від неї.
Відповідно до Державних будівельних норм 2.3-5-2001, затверджених наказом Держбуду України від 11.04.2001 та введених в дію з 01.10.2001 p.: 2.34 Одиничні зупинки, в тому числі й суміщені (автобусно-тролейбусні), улаштовують за умови, якщо сумарна частота руху маршрутних транспортних засобів, які користуються однією зупинкою, не перевищує 30 од./год; подвійні - коли обслуговується декілька маршрутів одного виду транспортних засобів з сумарною частотою руху більше як 30 од./год. За частоти руху автобусів і тролейбусів більше 30 од./год їх зупинки слід розосереджувати: розміщується тролейбусна, а за нею автобусна зупинка; відстань між їх посадочними площадками повинна бути не менше 10 м.
2.38 Місце автобусної чи тролейбусної зупинки може бути звичайним при незмінній ширині проїзної частини або влаштованим, при можливості, за рахунок розширення проїзної частини у вигляді відкритої "кишені" (відокремлення "кишень" від проїзної частини бордюром чи іншою перешкодою для руху забороняється). Ширина "кишені'' приймається такою, що дорівнює ширині смуги руху, але не менше 3,5 м за рахунок технічних і розділювальних смуг між проїзною частиною і тротуаром, а також смуг зелених насаджень; довжина перехідної ділянки на в`їзді до зупинки - 20 м, на виїзді -15м.
2.44 Довжина посадочної площадки визначається типами і кількістю маршрутних транспортних засобів, що одночасно здійснюють висадку-посадку пасажирів на зупинці, і повинна прийматися згідно з таблицею 2.11.
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа), встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
У наведених положеннях КУпАП визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 283 КУпАП встановлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Зокрема, на відео файлі з відео з боді-камер, зафіксовано подію, що мала місце 19.04.2017 де зафіксовано, що автомобіль позивача знаходився в зоні дії знаку НОМЕР_2 , при цьому на відео зафіксовано позивача, яка не заперечувавла факт порушення ПДР.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, позивач ОСОБА_1 керувала транспортним засобом Toyota Corolla, припаркувалась на зупинці громадського транспорту, по вул.Полярна, 15 в м. Києві. Водій вийшла з автомобіля, її повідомили про те, їй необхідно перепаркувати автомобіль з дотриманням ПДР. Позивач заперечила та залишила автомобіль, повернулась через 10 хв. Водій автобуса не міг припаркуватись на зупинці, заважало авто позивача. Позивач поїхала з місця, вони вимушені були наздоганяти. Через два квартали зупинили, викликали патруль на допомогу. Свідок зазначив, що він особисто бачив, як позивач ОСОБА_1 припаркувалась на зупинці громадського транспорту, де стояв дорожній знак зупинка мірштрутних транспортних засобів. Правопорушення було виявлено інспектором УПП Шуть Д.В.
До постанови було додано пояснення від 19.04.2017 року водія автобуса ЛАЗ д.н. НОМЕР_3 ОСОБА_4 в яких він зазначив, що 19.04.2017 року здійснював рух по маршруту № 99, близько 18 год 50 хв. на зупинці громадського транспорту " Петра Калнишевського" за адресою вул.Полярна, 15, автомобіль Тойота д.н.з НОМЕР_1 , стояв занадто близько до зупинки громадського транспорту, чим суттєво заважав виїзду з місця зупинки.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Позивачем заперечується факт порушення нею Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Представником третьої особи в порядку ст. 77 КАС України надано суду докази, зокрема відеозапис з фактом правопорушення позивача та зазначено обставини, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача.
Крім того, наявні у справі докази, зокрема, постанова та відеозапис, наданий представником третьої особи, пояснення свідка, дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.
Під час розгляду справи у судовому засіданні було переглянуто та досліджено наданий представником третьої особи Департаменту патрульної поліції диск із відеозаписом з нагрудної камери інспектора, з даного відеозапису чітко вбачається факт правопорушення позивачем.
Статтями 245-246 КУпАП України встановлено, що завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи, вирішення її з точною відповідністю з законом.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 порушила вимоги правил дорожнього руху, зокрема п. 15.9 е ПДР, а саме здійснила зупинку автомобіля на посадковому майданчику для зупинки маршрутних транспортних засобів, що підтверджується відеозаписом, та поясненнями свідка, а отже, при прийнятті рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності інспектором не було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення та права позивача.
Оскаржувана постанова складена повноважною особою, за своєю формою і змістом відповідає нормам закону, розмір штрафу відповідає вимогам санкції ч.3 ст.122 КУпАП.
За таких підстав, інспектор патрульної поліції при винесенні постанови діяв на підставі закону та в межах наданих йому повноважень.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи були з`ясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.
Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 7, 122, 251, 268, 283-284, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти 5 батальону 1 Управління патрульної поліції у м.Києві Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Шуть Дмитра Володимировича, 3-я особа Департамент патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Кушнір С.І.