Справа № 826/3020/17
Суддя: Кузьмишина О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/3020/17 Суддя (судді) першої інстанції: Аблов Є.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

Суддів: Глущенко Я.Б.

Пилипенко О.Є.,

секретар судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агробіф» до Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, скасування податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Агробіф» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві, в якому просить:

- визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.2016 року № і № у частині, залишених без змін ГУ ДФС у м. Києві та ДФС України на загальну суму штрафу 23843, 66 грн.;

- визнати протиправною і скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.12.2016 року № 8632-17;

- визнати протиправним і скасувати рішення № 418/26-52-17-30 від 26.12.2016 року про опис майна у податкову заставу, прийняте заступником начальника Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та прийняти нове про відмову в задоволенні позову.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що під час проведеної ГДРІ управління оподаткування та контролю об'єктів та операцій Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві камеральної перевірки своєчасності сплати ТОВ «Агробіф» податкового зобов'язання по податку на додану вартість виявлено порушення термінів його сплати за лютий-квітень 2014 року, лютий, квітень, червень, липень, жовтень 2015 року та березень 2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 31.05.2016 року № 5069/26-52-12-01-14-38293100.

На підставі вказаного акта Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві 02.06.2016 року прийняті податкові повідомлення-рішення про нарахування штрафу по податку на додану вартість, а саме:

- № - у розмірі 14627, 32 грн.,

- № - у сумі 27536, 08 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, зазначений акт перевірки та податкові повідомлення-рішення ТОВ «Агробіф» отримало 13.09.2016 року.

Не погодившись із актом перевірки від 31.05.2016 року № 5069/26-52-12-01-14-38293100 позивач подав на нього заперечення за вих. № 34 від 15.09.2016 року, які залишено контролюючим органом без задоволення.

Також 15.09.2016 року позивач за вих. № 35 подав до Головного управління ДФС у м. Києві скаргу на податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.2016 року № і № .

У своєму рішенні про результати розгляду первинної скарги № 24042/10/2615-10-01-25 від 11.11.2016 року Головне управління ДФС у м. Києві вказану скаргу позивача задовольнило частково, скасувало податкове повідомлення-рішення від 02.06.2016 року № у частині 6376, 58 грн., а в іншій частині залишено без змін, № скасувало у частині 11943, 16 грн., а в іншій частині залишено без змін.

У подальшому, 23.11.2016 року ТОВ «Агробіф» подало до ДФС України скаргу на податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.2016 року № і № та рішення ГУ ДФС у м. Києві, прийняте за розглядом первинної скарги.

20.01.2017 року ДФС України прийнято рішення № 1139/6/99-99-11-03-01-25 про залишення без змін податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.2016 року № і № з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві, прийнятого за результатами розгляду первинної скарги, та скарги - без задоволення.

У зв'язку з наявністю у позивача станом на 05.12.2016 року податкового боргу по податку на додану вартість у сумі 41945, 40 грн., Державною податковою інспекцією у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві сформовано податкову вимогу на вказану суму № 8632-17 від 06.12.2016 року.

Крім того, 26.12.2016 року заступником начальника Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві прийнято рішення № 418/26-52-17-30 про опис майна ТОВ «Агробіф» у податкову заставу.

Враховуючи вищевикладене позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції виходив з того, що не скасовані суми штрафу по податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 02.06.2016 року № і № , набули статусу узгоджених саме 02.02.2017 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно пп.14.1.175 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

У відповідності до норм п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Пунктом 59.3 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов'язання. Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Згідно з п. п. 56.1, 56.2, 56.3 ст. 56 Податкового кодексу України, зокрема, у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга подається до контролюючого органу вищого рівня у письмовій формі (за потреби - з належним чином засвідченими копіями документів, розрахунками та доказами, які платник податків вважає за потрібне надати з урахуванням вимог пункту 44.6 статті 44 цього Кодексу) протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Скарги на рішення державних податкових інспекцій подаються до контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів.

Скарги на рішення контролюючих органів в Автономній Республіці Крим, містах Києві та Севастополі, областях, міжрегіональних територіальних органів та митниць подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Разом з тим, нормами п. 56.6 ст. 56 Податкового кодексу України встановлено, що у разі коли контролюючий орган приймає рішення про повне або часткове незадоволення скарги платника податків, такий платник податків має право звернутися протягом 10 календарних днів, наступних за днем отримання рішення про результати розгляду скарги, зі скаргою до контролюючого органу вищого рівня.

Згідно з п. 56.10 ст. 56 Податкового кодексу України, рішення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку.

Слід зауважити, що згідно п. 56.15 ст. 56 Податкового кодексу України, скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов'язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження. Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов'язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

Податкові повідомлення-рішення від 02.06.2016 року № і № ТОВ «Агробіф» отримало 13.09.2016 року.

Скаргу на них до Головного управління ДФС у м. Києві ТОВ «Агробіф» подало 15.09.2016 року.

Вбачається, що скарга подана протягом 10 днів з моменту отримання податкових повідомлень-рішень.

Рішення про результати розгляду цієї первинної скарги (часткове задоволення) Головне управління ДФС у м. Києві прийняло 11.11.2016 року, до ТОВ «Агробіф» воно надійшло 19.11.2016 року.

23.11.2016 року ТОВ «Агробіф» подало до ДФС України скаргу на податкові повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.2016 року № і № та рішення ГУ ДФС у м. Києві від 11.11.2016 року, прийняте за розглядом первинної скарги. Скарга подана протягом 10 днів з моменту отримання рішення про результати розгляду первинної скарги.

20.01.2017 року ДФС України прийнято рішення № 1139/6/99-99-11-03-01-25 про залишення без змін податкових повідомлень-рішень Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 02.06.2016 року № і № з урахуванням рішення ГУ ДФС у м. Києві, прийнятого за результатами розгляду первинної скарги, та скарги - без задоволення. Це рішення позивач отримав 02.02.2017 року.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що не скасовані суми штрафу по податку на додану вартість, визначені у податкових повідомленнях-рішеннях від 02.06.2016 року № і № , набули статусу узгоджених 02.02.2017 року.

Податкова вимога Державної податкової інспекції у Деснянському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.12.2016 року № 8632-17 була сформована контролюючим органом 06.12.2016 року, до закінчення процедури адміністративного оскарження, до узгодження та набуття грошовими зобов'язаннями статусу податкового боргу, а тому винесена передчасно та з порушенням вимог Податкового кодексу України.

Крім того, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції в частині визнання протиправним і скасування рішення № 418/26-52-17-30 від 26.12.2016 року про опис майна у податкову заставу, оскільки воно прийняте до закінчення процедури адміністративного оскарження податкових повідомлень-рішень від 02.06.2016 року № і № , до узгодження та набуття грошовими зобов'язаннями, визначеними у них, статусу податкового боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом першої інстанції обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, зокрема, залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 грудня 2017 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Я.Б.Глущенко

О.Є.Пилипенко

Повний текст постанови виготовлено 24 травня 2018 року.