Справа № 756/2029/18
Суддя: Троян Н.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 756/2029/18 Суддя (судді) першої інстанції: Диба О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

Судді-доповідача - Троян Н.М.,

суддів - Бужак Н.П., Костюк Л.О.

за участю секретаря - Рейтаровської О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Інспектора роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Юлії Володимирівни на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №3 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Філоненка Віталія Володимировича, Інспектора роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Юлії Володимирівни про визнання дій та рішення протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2018 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправними дії Інспектора роти №3 батальйону №2 полку №1 УПП у м. Києві ДПП Філоненка В.В. з тимчасового затримання транспортного засобу «Тойота» 05.02.2018 та скасувати Акт огляду і тимчасового затримання транспортного засобу від 05.02.2018, складений Інспектором роти №3 батальйону №2 полку №1 УПП у м. Києві ДПП Філоненком В.В.; визнати протиправною та скасувати постанову від 06.02.2018 серії АР №460484 про притягнення позивача за частиною третьою ст. 122 КУпАП, винесену Інспектором роти №5 батальйону №1 полку №1 УПП у м. Києві ДПП Жигун Ю.В.; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього за частиною третьої статті 122 КУпАП закрити за відсутні події та складу правопорушення.

На обґрунтування своїх вимог ОСОБА_4 зазначила, що 05.02.2018 вона здійснила стоянку автомобіля «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, що належить їй на праві власності, на території Національного спортивного комплексу «Олімпійський» поблизу перехресть вул. Саксаганського та вул. Еспланадна у м. Києві. Місце, де позивач здійснив парковку, не є проїжджою частиною. Крім того, на місці, де була здійснена зупинка транспортного засобу, не було ані дорожньої розмітки, ані дорожніх знаків, що забороняють зупинку або стоянку, тому позивач вважає, що зупинка транспортного засобу здійснена без порушення вимог правил дорожнього руху України.

Позивач вказує, що повернувшись на місце стоянки автомобіля, не виявила його.

06 лютого 2018 року ОСОБА_4 вручено Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 05.02.2018 та постанову про накладення адміністративного стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано постанову від 06.02.2018 серії АР №460848 про притягнення ОСОБА_4 за частиною третьою ст. 122 КУпАП, винесену Інспектором роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Юлією Володимирівною.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі, Інспектор роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Юлія Володимирівна, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд скасувати рішення та прийняти нове, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Зокрема, апелянт посилався на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не встановлено фактичне місцезнаходження автомобіля позивача, який знаходився безпосередньо на перехресті вул. Еспланадна та вул. Саксаганського, а прийняв пояснення лише представника позивача, не надавши фізичної можливості надати докази для спростування даних стверджень.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено, що з моменту відкриття провадження у справі відповідачами не заявлено до суду будь-яких клопотань та не додано відзиву на позовну заяву, в день судового розгляду 03.04.208 відповідачі не з'явились.

Крім того, в постанові про притягнення до адміністративної відповідальності не вказано день та час, в який на думку інспектора поліції позивачем скоєно правопорушення, що є грубим порушенням норм КУпАП, тому рішення про притягнення до адміністративної відповідальності не може вважатись правомірним.

Відповідно до частини першої ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, 06.02.2018 Інспектором роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Ю.В. винесено постанову серія АР № 460848, згідно з якою ОСОБА_4 визнано винною за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП та притягнуто її до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн (а.с. 15).

Вважаючи порушенням своїх прав з боку відповідачів та з метою їх відновлення позивач звернувся за захистом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки порушення позивачем п.п. 15.9, 15.10 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними доказами, тому оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Однак, позовна вимога про скасування Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 від 05.02.2018, задоволенню не підлягає, оскільки складання такого акту лише фіксує сам факт огляду і затримання транспортного засобу за результатами складеної постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

На думку колегії суддів позиція суду першої інстанції є вірною з огляду на наступне.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпунктом ґ пункту 15.9 Правил дорожнього руху України визначено, що зупинка забороняється: на перехрестях та ближче 10 м від краю перехрещуваної проїзної частини за відсутності на них пішохідного переходу, за винятком зупинки для надання переваги в русі та зупинки проти бокового проїзду на Т-подібних перехрестях, де є суцільна лінія розмітки або розділювальна смуга.

Згідно з пп. а п. 15.10 Правил дорожнього руху України стоянка забороняється: у місцях, де заборонена зупинка.

З постанови про адміністративне правопорушення вбачається, що ОСОБА_4 у м. Києві на вул. Еспланадна 34/2 залишила транспортний засіб «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті, чим суттєво перешкодила руху транспортних засобів, тому порушила ПДР 15.9 (ґ) та 15.10 (а), за що передбачена відповідальність згідно частини третьої статті 122 КУпАП (а.с. 15).

За правилами частини третьої статті 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п.п. 8-10 Розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 (далі - Інструкція № 1395), справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Відповідно до п. 1 Розділу IV Інструкції №1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, як це передбачено статтею 245 КУпАП, є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За правилами статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Про вчинення адміністративного правопорушення, як це передбачено статтею 254 КУпАП, складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (частина друга статті 258 КУпАП).

Відповідно до частин четвертої та п'ятої статті 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 2 р.ІІІ Інструкції №1395 встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Таким чином, з аналізу наведених норм діючого законодавства України вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою ст.122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що згідно постанови від 06.02.2018 серії АР №460848 місцем розгляду справи Інспектором роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Ю.В. вказано м. Київ, вул. Народного ополчення, 9, що є адресою Управління патрульної поліції у місті Києві.

Також, в оскаржуваній постанові відсутнє зазначення дати та часу вчинення позивачем адміністративного правопорушення, що є порушенням статті 283 КУпАП, у відповідності до якої постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості, зокрема про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення.

При цьому, згідно постанови від 06.02.2018 серії АР №460848 позивача 06.02.2018 притягнуто до адміністративної відповідальності за залишення транспортного засобу «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті, що суттєво перешкодило руху транспортних засобів (а.с. 15).

Однак, у відповідності до Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу вбачається, що 05.02.2018 о 16 год. 30 хв. інспектором роти №3 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Філоненком В.В. тимчасово затримано транспортний засіб «Тойота» д.н.з. НОМЕР_1, який стояв на перехресті, чим суттєво перешкоджав руху транспортних засобів (а.с. 14).

Відтак, 05.02.2018 оскаржуваної постанови Інспектор роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Ю.В. не складала.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що 05.02.2018 оскаржуваної постанови про вчинення позивачем адміністративного правопорушення за частиною третьою ст. 122 КУпАП відповідачем на місці вчинення адміністративного правопорушення винесено не було, а також не було вручено копію оскаржуваної постанои.

Відповідно до статті 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені, зокрема частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після тимчасового затримання транспортного засобу працівник відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції, зобов'язаний надати особі можливість повідомити про тимчасове затримання транспортного засобу та його місцезнаходження іншу особу за власним вибором і вжити заходів щодо повернення автомобіля до місця постійної дислокації, а також забороняє експлуатацію транспортного засобу до усунення несправностей, виявлених у процесі його огляду, або до демонтажу спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Однак, як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів порушення позивачем п.п. 15.9, 15.10 ПДР України відповідачем до суду не надано.

Крім того, згідно листа Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації від 16.02.2018 вбачається, що територія позначена на графічних матеріалах на перехресті вулиць Еспланадної та Саксаганського, доданих до запиту, відповідно до даних міського земельного кадастру належить до земель комунальної власності територіальної громади м. Києва не наданих у власність чи користування. Частина території знаходяться в межах земельної ділянки площею 0,18 га (обліковий код 79:009:0015), яка обліковується як «міська автостоянка по вул. Саксаганського». Рішення Київської міської ради про передачу (надання) у власність (користування) земельної ділянки не приймалось (а.с. 39).

У відповідності до листа Комунальної корпорації «Київавтодор» від 13.02.2018 №226/20-11 станом на 13.02.2018 дорожня розмітка на перехресті вулиць Еспланадна та Саксаганського присутня частково, прилегла територія до перехрестя вулиць Еспланадна та Саксаганського - Спортивна площа (а.с. 25).

Проте, вказані обставини не були спростовані апелянтом відповідно до вимог частини першої статті 77 КАС України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки порушення позивачем пунктів 15.9 та 15.10 ПДР України та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою ст. 122 КУпАП, не підтверджено належними доказами, відтак оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.

Доводи апелянта про те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не встановлено фактичне місцезнаходження автомобіля позивача, який знаходився безпосередньо на перехресті вул. Еспланадна та вул. Саксаганського, виходячи з фотографій, доданих до апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані фотоматеріали (а.с. 57-58, 63-64) не дають змогу встановити марку та реєстраційний номер транспортного засобу, який на них зображений, чи належить такий транспортний засіб саме позивачу, а не іншій особі, та дату здійснення таких фотографій.

Частиною другою статті 33 КУпАП передбачено, що при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Таким чином, оскільки відповідачем не було надано до суду будь-яких доказів на доведення законності складеної постанови, не доведено в діях позивача складу правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 122 КУпАП, тому притягнення його до адміністративної відповідальності не може вважатися законним, внаслідок чого судом першої інстанції правомірно скасовано оскаржувану постанову.

Крім того, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог про скасування Акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу «Тойота» д.н.з. НОМЕР_2 від 05.02.2018, складеного Інспектором роти №3 батальйону №2 полку №1 Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Філоненком В.В., оскільки такий акт лише фіксує сам факт огляду і затримання транспортного засобу за результатами складеної постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанцій є законним та обгрунтованим, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в ньому повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними.

Згідно з частинами першою-третьою ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Інспектора роти №5 батальйону №1 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Жигун Юлії Володимирівни - залишити без задоволення, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 квітня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Н.М. Троян

Судді: Н.П. Бужак,

Л.О. Костюк

Повний текст виготовлено: 23 травня 2018 року.