Справа № 461/2258/18
Суддя: Стрельбицький В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/2258/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2018 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

за участю секретаря Збожної О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за адміністративним позовом Москвяка ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби Українипро скасування постанови,

встановив :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить звільнити його від відповідальності, передбаченої ч.3 ст.470 МК України, у звязку з відсутністю вини та у звязку з малозначністю діяння, скасувати постанову у справі про порушення митних правил №0913/20900/18 від 20.03.2018р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення ч.3 ст.470 МК України.

В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що оскаржуваною постановою його визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного Кодексу України та накладено штраф в розмірі 8500,00 гривень. Вказану постанову вважає незаконною та необґрунтованою, такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки, він не мав можливості вивести за межі митної території України транспортний засіб BMW 320, р.н.RJA64931 у встановлений Законом строк, у звязку із обставинами непереборної сили, а саме поломкою автомобіля, про що він повідомив Львівську митницю ДФС. На думку позивача, посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення його до відповідальності, не враховано всіх обставин справи.

Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав відзив на позов, згідно якого позов заперечує та просить відмовити в його задоволенні. Суд ухвалив розглядати справу у відсутності представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

З постанови в справі про порушення митних правил №0913/20900/18 від 20.03.2018 року вбачається, що Москвяк С.І. 06.01.2018 року через п/п «Шегині» м/п «Мостиська» Львівської митниці ДФС ввіз на митну територію України автомобіль марки BMW 320, р.н.RJA64931, кузоа №WBAAL71070CD27058 в митному режимі транзит. Станом на 05.02.2018 року даний транспортний засіб за межі митної території України не вивозився та поміщений в інший митний режим не був. При перетині митного кордону Москвяк С.І. надав документи з СТО «Трускавецький сервіс» про перебування на ремонті з 08.01.2018р. по 05.02.2018р., а також повідомлення до Львівської митниці ДФС від 15.01.2018р. щодо неможливості вивезення даного транспортного засобу у звязку з його поломкою.

Статтею 489 Митного Кодексу України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобовязана зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст.90 Митного кодексу України, транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Частиною 3 ст.470 Митного кодексу України передбачена адміністративна відповідальність за перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрату цих товарів, транспортних засобів, документів чи видачу їх без дозволу органу доходів і зборів, у вигляді накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ст.495 МК України, доказами у справі про порушення митних правил є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів, поясненнями свідків, поясненнями особи, яка притягується до відповідальності, висновком експерта, іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами - безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

У відповідності до ч.1 ст.460 МК України, вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Як видно з матеріалів справи, позивач 15.01.2017 року подав до Львівської митниці ДФС повідомлення про неможливість вивезення транспортного засобу за межі митної території України у встановлені строки, у звязку із поломкою /а.с.11/.

Відповідно до ч.1 ст.192 МК України, якщо під час перевезення товарів транспортний засіб внаслідок аварії або дії обставин непереборної сили не зміг прибути до органу доходів і зборів призначення, допускається вивантаження товарів в іншому місці. При цьому, перевізник зобовязаний вжити всіх необхідних заходів для забезпечення збереження товарів та недопущення будь-якого їх використання, терміново повідомити найближчий митний орган про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

При цьому, як видно з оскаржуваної постанови, ввезення і вивезення вищевказаного транспортного засобу здійснювалось в межах одного митного поста «Мостиська» Львівської митниці ДФС, а відтак позивач зобовязаний був вивезти вказаний транспортний засіб не пізніше 11.01.2018 року.

З поданих позивачем документів, а саме повідомлення СТО «Трускавець сервіс» від 05.02.2018р., акту №152 приймання-передачі транспортного засобу, акту виконаних робіт від 05.02.2018р. видно, що вказаний транспортний засіб дійсно з 08.01.2018р. по 05.02.2018р. перебував на ремонтному майданчику, у звязку з ремонтом АКПП. Крім того, з наведеного випливає, що позивачу про поломку транспортного засобу та неможливість його вивезення за межі митної території України у встановлений строку стало відомо ще 08.01.2018 року.

Разом з тим, повідомлення про неможливість вивезення такого транспортного засобу за межи митної території України позивачем було подано лише 15.01.2018 року, тобто після закінчення строку, в який транспортний засіб мав бути вивезений.

Таким чином, позивачем не було належно виконано свій обовязок, передбачений ч.1 ст.192 МК України щодо термінового повідомлення митного органу про обставини події, місцезнаходження товарів і транспортного засобу.

При таких обставинах, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова №0913/20900/18 від 20.03.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України в частині визнання позивача винним винесена правомірно, оскільки дійсно позивачем фактично було допущено порушення вимог митного законодавства.

Також, з матеріалів справи видно, що позивач, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, надавав митному органу письмові пояснення про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України, тобто ним фактично вживались заходи для недопущення порушення вимог МК України.

Одночасно, судом встановлено, що посадовою особою, якою вирішувалось питання про притягнення позивача до відповідальності, не було враховано всіх дійсних обставин вчинення вказаного правопорушення, а саме: особу правопорушника, який раніше до відповідальності за порушення митних правил не притягався, при розгляді справи про притягнення його до адміністративної відповідальності, надавав митному органу письмові пояснення про причини не вивезення транспортного засобу за межі митної території України, ступінь його вини, причини своєчасного не вивезення транспортного засобу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 03.06.2005 року "Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил", суддя вправі вирішувати питання про можливість звільнення особи від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення на підставі ст.22 КУпАП. При цьому, слід враховувати мету, мотив і спосіб вчинення правопорушення.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення субєкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що оскаржувану постанову в частині накладення стягнення слід змінити, звільнивши Москвяка ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності, на підставі ст.22 КУпАП.

Керуючись ст.ст.241-246, 286 КАС України, суд,

вирішив:

Позов задоволити частково.

Постанову у справі №0913/20900/18 від 20.03.2018 року заступника начальника Львівської митниці ДФС України ОСОБА_2 про притягнення Москвяка ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 8500,00 гривень змінити, звільнивши останнього від адміністративної відповідальності, у звязку з малозначністю вчиненого ним адміністративного правопорушення, а провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, щодо Москвяка ОСОБА_1 закрити.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених Кодексом адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десятиднів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий

суддя: Стрельбицький В.В.