Справа № 805/3492/17-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року справа № 805/3492/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сіваченка І.В.,

суддів Блохіна А.А., Шишова О.О.,

секретар судового засідання Романченко Г.О.,

за участі представника відповідача Гламаздіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року (повний текст складено 23 січня 2018 року в м. Слов'янськ) у справі № 805/3492/17-а (суддя в 1 інстанції - Олішевська В.В.) за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" (далі - КП "Компанія "Вода Донбасу") звернулося до суду з позовною заявою до Офісу великих платників Державної фіскальної служби України (далі - Офіс), з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, про скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу великих платників Державної фіскальної служби № від 17 травня 2017 року про застосування штрафних санкцій у сумі 17340 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Дніпропетровським управлінням Офісу прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17 травня 2017 року, відповідно до якого до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції в сумі 17340 грн., за неподання податкових декларацій з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року. Позивач вважає зазначене податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки підприємство перебувало на території здійснення антитерористичної операції, що перешкоджає здійсненню господарської діяльності, наявність обставин непереборної сили підтверджена сертифікатами Торгово-промислової палати, крім того, підприємством зверталось до відповідача про продовження граничного строку подачі податкової декларації та у цей період не застосовують штрафні санкції. Зауважує на тому, що першочерговою метою підприємства є оплата праці, та у зв'язку з монополізацією послуг з водопостачання у Донецькій області у підприємства є необхідність у придбані необхідних товарів для очищення води, натомість відповідач за наслідком протиправності дії прийшов до незаконних висновків та застосував до підприємства штрафні санкції.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування відзиву зазначив, що Офісом було проведено камеральну перевірку позивача з питань подання податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, за результатами якої складено акт від 24 квітня 2017 року № 249/28-10-46-14-00191678. Перевіркою встановлено порушення вимог пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме позивачем не подано податкову декларації з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, що є порушення пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України. Відповідач зазначає, що неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов'язаними нарахувати та сплатити податки, збори податкових декларацій (розрахунків) тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 грн., за кожне таке неподання або несвоєчасне подання. Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке порушення, тягнуть за собою накладення штрафу у розмірі 1020 грн. В зв'язку з чим, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 17 травня 2017 року, яким до відповідача застосовані штрафні (фінансові) санкції на загальну суму 17340 грн. (у розмірі 1020 грн. за кожне неподання). Крім того, відповідач звертав увагу суду на те, що позивачем до контролюючого органу надавалась звітність з податку на додану вартість в період наявності у підприємства сертифікатів Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили (до жовтня 2015 року), а також протягом 2015 - 2016 років надав звітність з податку на прибуток.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у справі № 805/3492/17-а позов задоволено повністю, внаслідок чого, скасовано податкове повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу № від 17 травня 2017 року про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17340 грн.

Рішення мотивоване тим, що відповідач має право звернутися до контролюючого органу з заявою про продовження граничних строків протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначеним цим Порядком (в даному випадку - обставин непереборної сили), проте така заява має бути подана тільки разом із документальним підтвердженням (сертифікатом ТПП). З матеріалів справи вбачається, що позивач повідомив податковий орган про наявність обставин непереборної сили, засвідчених Сертифікатом Торгово-промислової палати, та підстави для продовження граничних строків подання податкової декларації. Отже, позивач звільнений з 10 червня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань, а в даних правовідносинах, за несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що постанова місцевого суду є необґрунтованою, винесеною з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим підлягає скасуванню, та просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позивачем надавались звітність з податку на додану вартість в період наявності у підприємства сертифікатів Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили (до жовтня 2015 року), а також протягом 2015-2016 рр. надає звітність з податку на прибуток. Втім, сам по собі факт знаходження потужностей позивача в населених пунктах на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, не свідчить про фактичне здійснення позивачем господарської діяльності на цій території. Отже, виходячи з наведеного апелянт вважає, що податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2017 року за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17340 гривень правомірним, та таким, що прийнято з дотриманням вимог законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити. Представник позивача до апеляційного суду не прибув.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, з наступних підстав.

Комунальне підприємство "Компанія "Вода Донбасу" зареєстровано в якості юридичної особи 03 вересня 2007 року за № 0026990, включено до ЄДРОПУ за № 00191678, перебуває на обліку у Дніпропетровському відділенні Офісу великих платників податків ДФС.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем проведено камеральну перевірку даних КП "Компанія "Вода Донбасу" () з питань неподання податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, за результатами перевірки складено акт перевірки № 249/28-10-46-14-00191678 від 24 квітня 2017 року.

Перевіркою встановлені порушення глава 2 розділу ІІ, п.203.1 ст.203 ПК України, а саме: позивачем не подано декларацію з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року.

На підставі акту перевірки, контролюючим органом прийняте спірне податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2017 року за № про застосування штрафних (фінансових) санкцій у сумі 17340 грн. (а.с. 6).

Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скарги до Офісу та Державної фіскальної служби України, відповідно до якої просив скасувати спірне податкове повідомлення-рішення.

За результатами розгляду скарги позивача Офісом прийнято рішення від 23 червня 2017 року № 34464/10/28-10-10-4-33, відповідно до якого скаргу позивача на податкове повідомлення-рішення залишено без розгляду та повернуто скаржнику (а.с. 8).

Державною фіскальною службою України прийнято рішення про залишення скарги без розгляду від 22 серпня 2017 року № 18605/6/99-99-11-03-01-25, відповідно до якого скарга залишена без розгляду та повернуто її скаржнику (а.с. 10).

Позивач вважає спірне податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, в зв'язку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов'язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Статтею 76 ПК України передбачено, що камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов'язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 86.2 статті 86 ПК України вбачається, що за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Колегія суддів зазначає, що в зв'язку з неподанням податкової звітності з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, відповідачем проведено камеральну перевірку.

Згідно п. 36.1 ст. 36 ПК України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Відповідно до пп.16.1.3 п.16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов'язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Згідно п. 46.1 ст. 46 ПК України податкова декларація, розрахунок (далі - податкова декларація) - документ, що подається платником податків (у тому числі відокремленим підрозділом у випадках, визначених цим Кодексом) контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування та/або сплата податкового зобов'язання, чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

У відповідності до п. 49.1, п. 49.2 ст. 49 ПК України, податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки контролюючому органу, в якому перебуває на обліку платник податків. Платник податків зобов'язаний за кожний встановлений цим Кодексом звітний період, в якому виникають об'єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню, відповідно до вимог цього Кодексу подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є.

Підпунктом 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України, податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює: календарному місяцю (у тому числі в разі сплати місячних авансових внесків) - протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Колегією суддів встановлено, що позивачем не подано до контролюючого органу податкову декларацію з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року, що є порушенням пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49 розділу ІІ, п.203.1 ст.203 ПК України.

Однак, колегія суддів вважає за доцільне зазначити, що вказані обставини виникли не з вини позивача.

Так, Указом Президента України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 введене в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України" та розпочате проведення Антитерористичної операції на території Донецької і Луганської областей.

Тимчасові заходи для забезпечення підтримки суб'єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції, та осіб, які проживають у зоні проведення антитерористичної операції або переселилися з неї під час її проведення визначає Закон України від 2 вересня 2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" (далі - Закон № 1669-VII).

Абзацом 2 статті 1 зазначеного Закону визначено, що територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України", відповідно до якого втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 № 1053 "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція" та розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 1079 "Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053", а також визначено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалась антитерористична операція.

Суд зазначає, що відповідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що КП "Компанія "Вода Донбасу" зареєстровано за адресою: 87547, Донецька область, м. Маріуполь, вул. К.Лібкнехта, буд. 177А, відповідно до п. 20, ст. 1 розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275-р, м. Маріуполь входить до зазначеного переліку.

Крім того, внаслідок проведення активної фази антитерористичної операції відповідно до Указу в.о. Президента України "Про рішення Ради Національної безпеки та оборони України від 13.04.2014 "Про невідкладні заходи про подолання терористичної загрози та збереження територіальної цілісності України", починаючи з 10.06.2014 внаслідок бойових дій: неодноразово зупинялися в результаті пошкоджень основних гідротехнічних, і водопровідних споруд канал "Сіверський Донець-Донбас"/далі по тексту - СДД/, Південно - Донбаський водопровід, Другий водопровід, а також водопроводів з водозаборами з каналу СДД, ПДВ і регулюючих водосховищ; періодично припинялася робота наступних фільтрувальних станцій: Слов'янська ФС № 1, 2, Горлівська ФС № 1, 2, Єнакіївська ФС, Волинцевская ФС, Макіївська ФС, Ольховська ФС, Донецька ФС, Верхньо-Кальміуська ФС, Красноармійська ФС, Велико-Анадольська ФС. В результаті зупинок фільтрувальних станцій була повністю або частково припинена подача питної води наступним населеним пунктом: м. Слов'янськ, м. Краматорськ, м. Дружківка, м. Костянтинівка, м. Горлівка, м. Дзержинськ, м. Вуглегірськ, м. Єнакієве, м. Дебальцеве, м. Кіровськ, м. Жданівка, м. Торез, м. Шахтарськ, м. Кіровське, м. Юнокомунарівськ, м. Сніжне, м. Макіївка, м. Харцизьк, м. Іловайськ, смт. Пантелеймонівка, м. Зугрес, м. Ясинувата, м. Авдіївка, смт. Красногорівка, м. Донецьк, м. Красноармійськ, м. Українськ, м. Гірник, м. Курахове, м. Селидове, м. Димитров, м. Добропілля, м. Білозерськ, м. Новодонецьк, м. Олександрівка, смт. Первомайське, смт. Водяне, м. Волноваха, м. Докучаївськ, смт. Новотроїцьк, м. Вугледар, смт. Володимирівка. Також в результаті зупинок каналу СДД і ПДВ була повністю або частково припинена подача технічної води на промислові підприємства.

Таким чином, вбачається, що всі виробничі активи товариства знаходяться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а також на населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, яке відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення" віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Колегія суддів зазначає, що статтею 2 Закону № 1669-VII визначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція.

Станом на день розгляду справи місцевим судом антитерористична операція не закінчена.

Відповідно до частини 2-3 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1669-VII цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 статті 11 "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Дія цього Закону поширюється на період проведення антитерористичної операції та на шість місяців після дня її завершення. Закони та інші нормативно-правові акти України діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Згідно з абзацом 1 статті 1 Закону № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Відповідно до статті 10 Закону № 1669-VII протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов'язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Статтею 14-1 Закону № 1669-VІІ Торгово-промисловій палаті України надано право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видавати сертифікати про такі обставини.

Відповідно до ст. 11 Закону України № 1669-VІІ, внесені відповідні зміни до Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні", зокрема даний закон доповнено ст. 14-1, згідно якої форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Позивачем до матеріалів справи долучені сертифікати Торгово-промислової палати України від 25 листопада 2014 року № 1735 та № 1736, якими засвідчено настання обставин непереборної сили з 10 червня 2014 року при здійсненні КП "Компанія "Вода Донбасу" господарської діяльності на території Донецької області та дотримання законодавчих актів України для продовження граничного строку подачі податкових декларацій. На момент видачі сертифікату (висновку) Торгово-промисловою палатою України обставини непереборної сили тривають та дату закінчення їх терміну встановити неможливо (а.с. 14, 15).

Крім того, Донецькою торгово-промисловою палатою надано Висновок № 2005/12.12-03 від 03 липня 2014 року, яким також засвідчено факт настання форс-мажорних обставин з 10 червня 2014 року при дотримані норм законодавчих актів України та здійсненні КП "Компанія "Вода Донбасу" господарської діяльності на території Донецької області (а.с. 16-18).

Таким чином, колегія суддів приймає посилання позивача на те, що позивачем не подані податкові декларації з податку на додану вартість за жовтень - грудень 2015 року, січень - серпень, жовтень - грудень 2016 року, січень - березень 2017 року з обставин, які не залежать від вини позивача та які засвідчені сертифікатом Торгово-промислової палати про засвідчення форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Щодо посилання відповідача на те, що відповідно до пп. 49.18.1 п. 49.18 ст. 49, п. 203.1 ст. 203 ПК України податкова декларація подається за базовий звітній (податковий) період, що дорівнює календарному місцю, протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ПК України платники податків зобов'язані у строк визначений кодексом подавати до контролюючого органу податкову звітність.

Однак, суд зауважує, що наявність у платника податків сертифікату ТПП України про настання обставин непереборної сили надає можливість такому платнику ініціювати процедуру продовження граничних строків подання податкової звітності, яка передбачена Податковим кодексом України.

Так, згідно із п. 49.20 ст.49 ПК України граничні строки подання податкової декларації можуть бути збільшені за правилами та на підставах, які передбачені цим Кодексом.

У відповідності до п.п. 102.6.4 п. 102.6 ст. 102 ПК України, граничні строки для подання податкової декларації, заяв про перегляд рішень контролюючих органів, заяв про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань, підлягають продовженню керівником (його заступником або уповноваженою особою) за письмовим запитом платника податків, якщо такий платник податків протягом зазначених строків мав обмежену свободу пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально.

Порядок застосування пунктів 102.6-102.7 статті 102 ПК України затверджено наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 № 1044, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.01.2011 за № 84/18822 (далі - Порядок № 1044).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1044 обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - непереборна за даних умов сила (стихійне лихо, дія суспільного ворога, оголошена та неоголошена війна, загроза війни, терористичний акт, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, громадська демонстрація, блискавка, пожежа, буря, повінь, землетрус, нагромадження снігу або ожеледь, вибух тощо), яка є обставиною, що звільняє фізичну особу або посадових осіб юридичної особи від відповідальності за невиконання обов'язків, передбачених податковим законодавством.

Згідно з положеннями п.п.5.4 п. 5 Порядку № 1044 відсутність можливостей у платника податків подати у граничний строк податкові декларації, заяви про перегляд рішень органів державної податкової служби, заяви про повернення надміру сплачених грошових зобов'язань може бути пов'язана з обмеженою свободою пересування у зв'язку з ув'язненням чи полоном на території інших держав або внаслідок інших обставин непереборної сили, підтверджених документально. У цьому разі документальним підтвердженням є, зокрема, підтвердження Торгово-промислової палати України про настання обставин непереборної сили на території України.

За наявності обставин, визначених у пунктах 3, 5, 6 цього Порядку щодо посадових осіб юридичної особи та пунктах 4, 5 цього Порядку щодо фізичної особи, платник податків може звернутися до органу державної податкової служби з письмовою заявою про продовження граничних строків (п. 7 Порядку № 1044).

Відповідно до п.п. 8.1 п. 8 Порядку № 1044 заява подається платником податків протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначених цим Порядком, у довільній формі із стислим та чітким обґрунтуванням підстав для продовження граничних строків з посиланням на документальне підтвердження викладених фактів. У заяві надається вичерпний перелік додатків із зазначенням кількості сторінок кожного документа, їх повної назви та реквізитів (дата, номер, найменування органу, що видав документ). Заява подається платником податків тільки разом із документальним підтвердженням.

Таким чином, з аналізу наведених норм слідує, що відповідач має право звернутися до контролюючого органу з заявою про продовження граничних строків протягом тридцяти календарних днів, наступних за днем закінчення обставин, визначеним цим Порядком (в даному випадку - обставин непереборної сили), проте така заява має бути подана тільки разом із документальним підтвердженням (сертифікатом ТПП).

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано до податкового органу лист з повідомленням № 17/199 від 17 лютого 2015 року про наявність обставин непереборної сили та Сертифікату Торгово-промислової палати, які стосуються справляння податків та продовження граничних строків подання податкових декларації.

Аналогічного змісту лист - повідомлення № 17/1172 було подано позивачем 08 вересня 2016 року.

Тобто, позивач повідомив податковий орган про наявність обставин непереборної сили засвідчених Сертифікатом Торгово-промислової палати, та підстави для продовження граничних строків подання податкової декларації.

Отже позивач звільнений з 10 червня 2014 року від відповідальності за неналежне виконання своїх зобов'язань,а в даних правовідносинах, за несвоєчасне подання податкової декларації з податку на додану вартість.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 17 травня 2017 року № 4, винесене Дніпропетровським управлінням Офісу, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням викладеного, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про задоволення позовних вимог КП "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу про скасування податкового повідомлення-рішення Дніпропетровського управління Офісу № від 17 травня 2017 року на застосування штрафних санкцій у сумі 17340 грн.

Доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами, наявними в матеріалах справи доказами та нормами права, зазначеними в мотивувальній частині оскаржуваного рішення суду.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв'язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 січня 2018 року у справі № 805/3492/17-а за позовом Комунального підприємства "Компанія "Вода Донбасу" до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про скасування податкового повідомлення-рішення - залишити без змін.

Повне судове рішення - 24 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Сіваченко

Судді А.А. Блохін

О.О. Шишов