Справа № 815/6213/17
Суддя: Кравець О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
----------------------
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 815/6213/17

Категорія: 11.5 Головуючий в 1 інстанції: Потоцька Н. В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кравця О.О.
судді -Домусчі С. Д.
судді - Коваля М.П.
за участю секретаря - Сторчака О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 р. прийнятої у складі судді Потоцької Н.В. по справі № 815/6213/17 за адміністративним позовом Головного управління ДФС України в Одеській області до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання протиправними дії державного виконавця та скасування постанови про накладення штрафу, -

ВСТАНОВИВ:

I. ПРОЦЕДУРА:

01.12.2017 року Головне управління ДФС України в Одеській області звернулось до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та просило суд визнати неправомірними дії Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В., щодо винесення постанови від 15.11.2017 (ВП №54092157) про накладання штрафу на Головне управління ДФС в Одеській області у розмірі 10 200 грн. за повторне невиконання вимог виконавчого листа № 522/11202/16-а; скасувати постанову Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В., щодо винесення постанови від 15.11.2017 (ВП №54092157) про накладання штрафу на Головне управління ДФС в Одеській області у розмірі 10 200 грн. за повторне невиконання вимог виконавчого листа №522/11202/16-а.

Представник відповідача не зважаючи на належне повідомлення, до судового засідання не з'явився. У встановлений судом дводенний строк з дня повідомлення, відповідач відзив на позов не надав.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 року адміністративний позов був задоволений.

II. ДОВОДИ УЧАСНИКІВ АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Не погоджуючись зі вказаною постановою, представник Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що судом 1-ї інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права та просив його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким повністю відмовити у задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги апелянт обґрунтовує тим, що враховуючи, що станом на 11.09.2017р. вимоги виконавчого документу не виконані, державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу від 11.09.2017р. у розмірі 5100 грн. 15.11.2017р. у зв'язку з повторним невиконанням виконавчого документу застосовані штрафні санкції у вигляді штрафу у розмірі 10200 грн. Тобто, враховуючи викладене державний виконавець здійснив заходи щодо зобов'язання боржника вчинити певні дії, а іншого, Законом України «Про виконавче провадження» не передбачено.

Крім того, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що відділ є неналежним відповідачем по даній справі, оскільки структурні підрозділи органів державної виконавчої служби, а саме відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, а також їх виконавці не визначені як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їх участі як відповідачів у справах з приводу оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Більш того, судом першої інстанції не залучено до справи стягувача по виконавчому провадженню -ОСОБА_5 ,у якості третьої особи.

Головне управління ДФС в Одеській області надало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначало, що ГУ ДФС в Одеській області вживались усі можливі заходи щодо виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016р. по справі № 522/11202/16-а, про що в телефонному режимі сповіщено Відділ. 29.11.2017р. ,у розмові було повідомлено про здійснення безспірного списання штрафу накладеного постановою Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного ТУЮ в Одеській області від 15.11.2017р. з рахунку ГУ ДФС в Одеській області. Проте державним виконавцем не було встановлено у законний спосіб наявність обставин, які свідчать про повторне невиконання рішення боржником без поважних причин.

III. ПРОЦЕДУРА АПЕЛЯЦІЙНОГО ПРОВАДЖЕННЯ:

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 07 травня 2018 року справа призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду були сповіщені належним чином відповідно до ст.124 -127 КАС України.

Апеляційний суд, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав:

IV. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ :

Судом 1-ої інстанції було встановлено, що Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року по справі № 522/11202/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_6 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності ГУ ДФС в Одеській області, щодо несвоєчасності виплати одноразової грошової у зв'язку із встановленням ОСОБА_6 II групи

інвалідності, зобов'язання ДФС України, ГУ ДФС в Одеській області

здійснити перерахунок одноразової грошової допомоги, та стягнення з ДФС

України та ГУ ДФС в Одеській області на користь ОСОБА_6 одноразову грошову допомогу у розмірі 275 600,00 грн., позов ОСОБА_6 задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 року постанову Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року залишено без змін.

На адресу ГУ ДФС в Одеській області надійшов лист відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області та постанова про відкриття виконавчого провадження № 54092157 від 08.06.2017р., яка винесена на підставі виконавчого листа №522/11202/16-а від. 21.03.2017р., виданого Одеським апеляційним адміністративним судом.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року по справі №522/11202/16-а та ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.03.2017 по даній справі зобов'язано Головне управління ДФС в Одеській області та Державну фіскальну службу України здійснити нарахування (розрахунок) та виплату одноразової грошової допомоги, у зв'язку із захворюванням, отриманим під час виконання службових обов'язків, що призвело до встановлення II групи інвалідності у відповідності до вимог Закону України "Про міліцію" (зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" №208-VIII від 13.02.2015 року) на час виникнення спірних правовідносин, а також Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, виходячи із 200-кратного розміру прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатний осіб у розмірі 275 600,00 грн., що також відображено в постанові про відкриття виконавчого провадження № 54092157 від 08.06.2017р., яка винесена на підставі виконавчого листа №522/11202/16-а від 21.03.2017р. виданого Одеським апеляційним адміністративним судом.

На виконання вищезазначеної постанови, Головним управлінням ДФС в Одеській області було складено висновок від 21.06.2017 р. про призначенню одноразової грошової допомоги ОСОБА_6 у порядку визначеному Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 та 22.06.2017 направлено такий висновок до Державної фіскальної служби України.

Головним управлінням отримані матеріали щодо виплати страхової суми ОСОБА_6, а саме: висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі інвалідності працівника податкової міліції згідно із Податковим кодексом України та Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію", затверджений Першим заступником Голови ДФС України С. В. Біланом та інші підтверджуючі документи на загальну суму 275600 (копія додається). При цьому, також необхідно зазначити, що така одноразова грошова допомога частково була вже сплачена ще у грудні 2016 року у сумі 60963,84 грн. (копія платіжного доручення додається). Тому у вказаному висновку зазначається остаточна сума 214636,16 грн. (275600- 60963,84=214636,16 грн.).

ГУ ДФС в Одеській області при призначенні одноразової грошової допомоги працівникам податкової міліції, необхідно здійснення заходів щодо внесення змін до кошторису, які збільшуються за рахунок фінансування ДФС України.

Згідно наказу Міністерства фінансів України від 21.06.2012р. №754 "Про внесення змін до Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету" виплата одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності працівнику податкової міліції здійснюється за КЕКВ 2730 "Інші виплати населенню".

Методичними рекомендаціями щодо порядку прийому оформлення документів для виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (Смерті) або інвалідності працівника податкової міліції , які затверджені Наказом ДФС України від 09.12.2015 №938 (зі змінами та доповненнями) встановлено, що висновки щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4.1 - 4.4 цих Методичних рекомендацій, довідкою про грошове забезпечення, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого; працівника, актом розслідування нещасного випадку, поранення або про нещасний випадок невиробничого характеру, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті) регіональний підрозділ подає до ДФС у семиденний строк з дня реєстрації документів.

Після цього, Департамент персоналу за погодженням з департаментами правової роботи, інфраструктури, фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, а також Головного управління власної безпеки у десятиденний строк приймає рішення щодо достатності підстав і документів для виплати грошової допомоги та подає погоджений висновок на затвердження першому заступнику Голови ДФС, відповідальному за керівництво податковою міліцією згідно з розподілом обов'язків. Після затвердження один екземпляр висновку разом із документами, зазначеними у пунктах 4.1 - 4.4 Методичних рекомендацій, повертається органу, у якому проходив службу працівник податкової міліції, для проведення виплати (на сьогоднішній день такий висновок вже знаходиться в ГУ ДФС в Одеській області.

При цьому, Департамент персоналу надає Департаменту фінансово - економічної роботи та бухгалтерського обліку пропозиції щодо внесення змін до затвердженого кошторису органів, у яких проходив службу працівник податкової міліції, із затвердженням суми, що підлягає виплаті. Департамент фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку на підставі пропозицій готує у триденний термін звернення до Міністерства фінансів України щодо внесення відповідних змін до кошторисних призначень.

У зв'язку з вищезазначеним, 22.06.2017 Головне управління ДФС в Одеській області звернулося до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловій Є.В. з заявою про відкладення виконавчих дій по виконавчому провадженню №54092157 у якому викладено причини з яких Головне управління ДФС в Одеській області не може миттєво виконати рішення суду (лист Головного управління ДФС в Одеській області від 22.06.2017 №4453/9/15-32-10-06-10).

Вказана заява розглянута не була .

14.07.2017 р. Головне управління ДФС в Одеській області звернулося до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловій Є.В. з заявою про відстрочку виконання судового рішення.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. від 11.09.2017, за невиконання вимог виконавчого листа №522/11202/16-а, виданого 21.03.2017 Одеським апеляційним адміністративним судом, на Головне управління ДФС в Одеській області накладено штраф на користь держави у розмірі 5100 грн.

27.09.2017 Головне управління ДФС в Одеській області звернулося до Одеського окружного суду, та керуючись статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства, якою передбачено розстрочення та відстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення, просило суд про відстрочку виконання судового рішення.

За результатами розгляду справи Головному управлінню ДФС в Одеській області відмовлено у наданні відстрочки виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року по справі №522/11202/16-а.

05.10.2017 року Головне управління ДФС в Одеській області звернулося до Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щегловій Є.В. з листом "Про виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року по справі №522/11202/16-а" (лист від 05.10.2017 №8864/9/15-32-10-06-09). Даним листок сповіщено про часткове виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_6, а саме складання висновку про призначення одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) працівника податкової міліції ОСОБА_6, та про частковий розрахунок суми що належить до виплати ОСОБА_6 у розмірі 60 963,84 грн. (була сплачена у грудні 2016 року на підставі висновку, що оскаржувався ОСОБА_6 у судовому порядку). На виконання постанови головного, державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. від 11.09.2017 про накладення штрафу на користь держави у розмірі 5100грн., Головним управлінням ДФС в Одеській області сплачено зазначений штраф, та листом від 27.10.2017 №374/9/15-32-10-06-10 "Про виконання постанови відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 11.09.2017 про накладення штрафу" повідомлено про його сплату.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. від 15.11.20,17 про накладення штрафу, на Головне управління ДФС в Одеській області накладено повторний штраф у розмірі 10 200 грн.

Головне управління ДФС в Одеській області отримано дану постанову разом із супровідним листом Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції від 15.11.2017 №091-9574 (вх. від 22.11.2017 №14519/9/15-32), про що свідчить відмітка про реєстрацію.

Головним управлінням ДФС в Одеській області вживалися заходи за для виконання Постанови Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 по справі №522/11202/16-а, про що неодноразово, було сповіщено Відділ примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області.

29.11.2017 року за допомогою телефонного зв'язку Головне управління державної казначейської служби в Одеській області повідомило Головне управління ДФС в Одеській області про здійснення безспірного списання штрафу накладеного постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 15.11.2017 з рахунку Головного управління ДФС в Одеській області.

Також судом 1-ої інстанції було встановлено, що Постанова Одеського окружного адміністративного суду від 31.10.2016 року по справі № 522/11202/16-а виконана позивачем повністю, що підтверджується платіжним дорученням № 1249 від 05.12.2017 р.

V. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО ТА СУДОВА ПРАКТИКА:

Згідно вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.1 Закону України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження"( в редакції,діючої на момент виникнення правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ст.6 Закону України, від 02.06.2016, № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", систему органів примусового виконання рішень становлять:

1) Міністерство юстиції України;

2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

Згідно п.1. Типового положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі ,затвердженого Наказом Мінюсту від 20.04.2016, № 1183/5 Відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Відділ) є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується головним територіальним управлінням юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - головне територіальне управління юстиції) через відповідні управління державної виконавчої служби Головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі (далі - Управління).

Згідно ч.1-2 ст.74 Закону України, від 02.06.2016, № 1404-VIII "Про виконавче провадження" Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 75 Закону № 1404-VIII , у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Із врахуванням п.11 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду, від 13.12.2010, № 3 "Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби»

відповідачем у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби чи іншої посадової особи державної виконавчої служби є відповідний орган державної виконавчої служби (стаття 181 Кодексу адміністративного судочинства України). Такими органами державної виконавчої служби є:

1. Державна виконавча служба України, до складу якої входить відділ примусового виконання рішень.

2. Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, до складу яких входять відділи примусового виконання рішень.

3. Районні, районні в містах, міські (міст обласного значення), міськрайонні, міжрайонні відділи державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції.

Отже, судам необхідно мати на увазі, що в цій категорії справ відповідачами можуть бути лише перераховані органи державної виконавчої служби у зв'язку з тим, що структурні підрозділи органів державної виконавчої служби: відділ примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, відділи примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі - не визначені Законом України "Про державну виконавчу службу" як самостійні органи державної виконавчої служби, що виключає можливість їхньої участі як відповідачів у таких справах.

Ураховуючи те, що наведений перелік органів державної виконавчої служби є вичерпним, судам, у разі подання позовної заяви до державних виконавців або інших посадових осіб органів державної виконавчої служби чи до відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, необхідно за правилами статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України здійснювати заміну первинного відповідача на належного - відповідно Державну виконавчу службу України, управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, або, у разі наявності заперечень позивача, залучати вказаний орган як другого відповідача.

Апеляційний суд враховує, що вищевказані роз'яснення надані згідно Закону України "Про державну виконавчу службу" та ст.181 КАС України в редакціях, що на момент виникнення правовідносин втратили чинність.

Відповідно до ст.8 Конституції України, ст.8 КАС України та ч.1 ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року ,суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Європейська Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року (надалі - Конвенція) , була ратифікована Законом України N 475/97-ВР від 17.07.97, та відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства.

Згідно ч.1 ст.6 Конвенції , кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід'ємною частиною «права на суд» (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов'язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 41; Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32).

Хоча, за деяких обставин виконання рішення може бути відкладено, відкладання рішення не повинно порушувати право сторони на виконання рішення (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 35-37).

У цьому розумінні виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

VI. НАЦІОНАЛЬНЕ ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно ст.3 КАС України ( в ред.,діючої з 15.12.2017 року) порядок здійснення адміністративного судочинства встановлюється Конституцією України, цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Згідно ч.3 ст.6 КАС України ,звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.7 КАС України ,суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України. Якщо суд доходить висновку, що закон чи інший правовий акт суперечить Конституції України, суд не застосовує такий закон чи інший правовий акт, а застосовує норми Конституції України як норми прямої дії. У такому випадку суд після винесення рішення у справі звертається до Верховного Суду для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта, що віднесено до юрисдикції Конституційного Суду України. . Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України. У разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права). Аналогія закону та аналогія права не застосовується для визначення підстав, меж повноважень та способу дій органів державної влади та місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1-5 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч.1 ст.287 КАС України , учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Згідно ч.1-2 ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно п.2 ч.1 ст.315 КАС України ,за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення;

Відповідно до ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Згідно ч. 5 ст.242 КАС України ,при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

VII. ОЦІНКА СУДУ

Апеляційний суд вважає, що Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області визначений Законом України " від 02.06.2016, № 1403-VIII "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" та Типового положення про відділ державної виконавчої служби головних територіальних управлінь юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі ,затвердженого Наказом Мінюсту від 20.04.2016, № 1183/5, є органом державної виконавчої служби, який входить до системи органів Міністерства юстиції України, є структурним підрозділом та підпорядковується Головному територіальному управлінню юстиції в Одеській області , утворений Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку та є належним відповідачем у справі, але судом першої інстанції ,у порушення вимог ст.49 КАС України ,до початку першого судового засідання закінчення, не залучено до справи стягувача по виконавчому провадженню -ОСОБА_5 ,у якості третьої особи.

Постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної Виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Щеглової Є.В. від 15.11.20,17 про накладення штрафу, на Головне управління ДФС в Одеській області у розмірі 10 200 грн. була прийнята в порядок, в межах повноважень та у спосіб, встановлений Законом України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження"( в редакції,діючої на момент виникнення правовідносин) , була спрямована на реалізацію права на виконання судового рішення яке , є невід'ємною частиною «права на суд» та Конвенційних зобов'язань України ,так як відкладання виконання судового рішення не повинно порушувати право сторони ,в цьому випадку ОСОБА_5, на виконання судового рішення та призводити до порушення вимог ч.1 ст.6 Конвенції , у зв'язку з чим наявні підстави для відмови у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції також доходить до висновку , що неправильне застосування судом 1-ої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що знайшло своє відображення у неправильному тлумаченну закону, що в свою чергу призвело до неправильного вирішення справи ,- є підставами для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду 1-ої інстанції та ухвалення нової постанови про відмову у задоволенні позову.

В порядку ч.6 ст.139 КАС України,якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв'язку із новим розподілом судових витрат не підлягають відшкодуванню судові витрати :Головного управління ДФС України в Одеській області,пов'язані зі сплатою судового збору за подачу позовної заяви та Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, пов'язані зі сплатою судового збору за подачу апеляційної скарги , так як відшкодування вказаних витрат не передбачено нормами КАС України.

Керуючись ст.8,22 Конституції України, ст. 6 та ст.1 Протоколу 1 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, ст. 3, 6, 7,242, 272, 287,308, 309, 310, п.2 ч.1 ст.315, 316,321,322,325,328,329 КАС України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області задовольнити , рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2017 р.- скасувати.

Ухвалити по справі нову постанову:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС України в Одеській області-відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути, у разі відповідності вимогам ст.328 КАС України, оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене та підписане 24.05.2018 р.

Суддя-доповідач Кравець О.О.
Судді Домусчі С.Д. Коваль М.П.