Справа № 2-а-4761/11
Суддя: Славінська Н. Л.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-4761/11
УХВАЛА

іменем України

24 травня 2018 року м. Шаргород

Справа №2-а/4761/11

Провадження №6-а/152/2/18

Шаргородський районний суд

Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, з участю відповідача ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного Фонду України Вінницької області, заінтересованої особи ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області,

встановив:

02.05.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Шаргородського районного суду із заявою про заміну сторони у справі №2-а-4761/11/0230 з її чоловіка ОСОБА_4 на його правонаступника ОСОБА_1 за позовом ОСОБА_4 до УПФУ у ОСОБА_2 районі про визнання дій УПФУ у ОСОБА_2 районі незаконними та про зобовязання вчинити дії по нарахуванню та виплаті недоотриманої щомісячної суми до пенсії відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни».

Мотивуючи заяву, ОСОБА_1 зазначила, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 22.09.2011 року, яка підлягала до негайного виконання, зобовязано УПФУ у ОСОБА_2 районі нарахувати і виплатити на користь її чоловіка ОСОБА_4 державну соціальну допомогу, як дитині війни за період з 29.01.2011 року включно, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування». Виконавчий лист не видавався, сторонам направлено копію постанови, яка відповідачем прийнята до виконання.

Тривалий час постанова суду не виконувалася.

14.11.2016 року її чоловік ОСОБА_4 помер.

ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області від 05.04.2018 року за №13-13/188-1442 повідомлено її чоловіка про необхідність надання банківських реквізитів для перерахування стягнутих постановою Шаргородського районного суду коштів.

Вона є спадкоємцем після смерті чоловіка за законом, оформила спадщину на належне йому майно, тому звернулася до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.

В судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_5 не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

Представник ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд справи у його та ОСОБА_1 відсутності, заяву підтримує з тих самих підстав (а.с.46).

Представник ОСОБА_2 обєднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не зявився. 15.05.2018 року ОСОБА_2 ОУПФУ Вінницької області за підписом начальника управління ОСОБА_6 подано відзив на заяву ОСОБА_1, у якому останній просить в задоволенні заяви про заміну сторони у справі відмовити. Шаргородським районним судом 22.09.2011 року дійсно задоволено позов ОСОБА_4 та зобовязано управління нарахувати та виплатити останньому державну соціальну допомогу як дитині війни з 29.01.2011 року по 22.07.2011 року. 14.11.2016 року ОСОБА_4 помер, а згідно із ст.49 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії у разі смерті припиняється. Свідоцтво про право на спадщину, що додане ОСОБА_1 до матеріалів справи, видане на земельну ділянку. До того ж, з матеріалів справи не вбачається, що було відкрито виконавче провадження та видавався виконавчий лист у справі за позовом ОСОБА_4

Відповідно до ст.52 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у ч.2 статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Представник відповідача вважає, що заявником не надано доказів того, що недоотримана пенсія входить до складу спадщини.

Також, постановою КМУ від 03.09.2014 року №440 «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішенням суду, виконання яких гарантується державою» передбачено, що передача органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, рішень зобовязального характеру здійснюється після отримання від боржника, його правонаступника або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника-юридичної особи, документацію про здійснення нарахування виплат за таким рішенням. Погашення заборгованості здійснюється казначейством в межах бюджетних асигнувань.

Сума заборгованості по ОСОБА_4 за рішенням суду була передана до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів для погашення заборгованості, тому фактично повноважень на погашення даної заборгованості ОСОБА_2 ОУПФУ Вінницької області не надано.

Вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 немає.

Представник ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Вінницькій області в судове засідання не зявився.

21.05.2018 року до суду надійшло пояснення представника ОСОБА_3 управління державної казначейської служби України у Вінницькій області на заяву ОСОБА_1, з яких вбачається, що ГУ ДКСУ у Вінницькій області отримано від управління державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області акт приймання-передавання за І квартал 2015 року з пакетом судових рішень, у тому числі, із постановою Шаргородського районного суду від 22.09.2011 року у справі №2-а-4761/11 та із зазначенням суми, яку слід перерахувати ОСОБА_4 (а.с.40-42).

Відповідно до вимог п.20 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, погашення заборгованості здійснюється казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 р. №845.

Рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.

Якщо рішенням зобовязано боржника здійснити нарахування (перерахунок тощо) та/або виплатити кошти, відповідальна особа разом з повідомленням надсилає боржнику, а у разі припинення боржника-юридичної особи його правонаступнику або органу державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника-юридичної особи, копію рішення для здійснення нарахування суми коштів, що підлягає виплаті заявнику. Про здійснення нарахування та/або виплати боржник, його правонаступник або орган державної влади, який прийняв рішення про припинення боржника-юридичної особи, зобовязаний повідомити відповідальній особі протягом десяти робочих днів з дня отримання повідомлення з наданням відповідного документа про здійснення нарахування та/або виплати на день складення такого документа, підписаного уповноваженою особою і завіреного гербовою печаткою (п.10 Порядку).

Крім того, ГУ Державної казначейської служби України у Вінницькій області не уповноважене здійснювати нарахування пенсійних виплат на користь громадян, такі дії уповноважені вчиняти лише органи Пенсійного фонду України, які володіють інформацією про нараховані та невиплачені кошти за рішенням суду.

У випадку наявності правових підстав, представник ГУ ДКУ у Вінницькій області не заперечує щодо задоволення заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі.

23.05.2018 року представником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_5 подано до суду заяву на відзив ОСОБА_2 ОУПФУ Вінницької області, у якій він зазначає про те, що відзив вважає необґрунтованим, оскільки на час розгляду справи у 2011 році ОСОБА_2 ОУПФУ Вінницької області не існувало, а існувало управління ПФУ у ОСОБА_2 районі. Крім того, матеріалами, доданими до заяви та повідомленням ДВС від 30.03.2015 року №6088/2.2-39 підтверджено правонаступництво заявниці після смерті її чоловіка, оскільки постанова по справі була в процесі виконання і саме вона направила постанову для виконання до УПФУ у ОСОБА_2 районі Вінницької області. Також, обґрунтованість вимог заявниці підтверджується практикою Верховного Суду, зокрема у справі №2а/0612/649/11 від 24.04.2018 року. Просить заяву задовольнити, а її розгляд проводити у його та заявника відсутності (а.с.46).

Враховуючи, що сторони не прибули в судове засідання і заявили клопотання про розгляд справи у їх відсутності, а перешкод для розгляду справи судом не встановлено в силу вимог ч.2 ст.379 КАС України, то суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд у судовому засіданні без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України.

Суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі, перевіривши матеріали справи за заявою, вважає, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд встановив, що 22.09.2011 року Шаргородським районним судом Вінницької області винесено постанову у справі за №2-а-4761/11/0230 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі про визнання дій УПФУ у ОСОБА_2 районі незаконними та про зобовязання вчинити дії по нарахуванню і виплаті недоотриманої щомісячної суми до пенсії, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», якою позов ОСОБА_4 задоволено: визнано незаконною відмову УПФУ в ОСОБА_2 районі ОСОБА_4 щодо нарахування і виплати державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 29.01.2011 року по 22.07.2011 року включно, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% надбавки до пенсії; зобовязано УПФУ в ОСОБА_2 районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 29.01.2011 року по 22.07.2011 року включно, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням проведених йому виплат; постанову суду допущено до негайного виконання (а.с.13).

По вказаному судовому рішенню виконавчий лист не видавався, що вбачається із матеріалів адміністративної справи.

Судове рішення у справі за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі про визнання дій УПФУ у ОСОБА_2 районі незаконними та про зобовязання вчинити дії по нарахуванню і виплаті недоотриманої щомісячної суми до пенсії, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни», яким позов ОСОБА_4 задоволено: визнано незаконною відмову УПФУ в ОСОБА_2 районі ОСОБА_4 щодо нарахування і виплати державної соціальної допомоги як дитині війни за період з 29.01.2011 року по 22.07.2011 року включно, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» в розмірі 30% надбавки до пенсії; зобовязано УПФУ в ОСОБА_2 районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_4 державну соціальну допомогу як дитині війни за період з 29.01.2011 року по 22.07.2011 року включно, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни в розмірі 30% мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування, з урахуванням проведених йому виплат, не виконано до даного часу.

Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області 30.03.2015 року повідомило боржника та стягувача про включення 30.03.2015 року означеного судового рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою, за №47060241 (а.с.37).

Відповідно до довідки №14 УПФУ у ОСОБА_2 районі, боржником проведено нарахування на виконання вказаного вище судового рішення ОСОБА_4 в сумі 1032,87 грн., про що повідомлено Управління ДВС ГУЮ у Вінницькій області (а.с.44).

Загальновідомим є факт про те, що УПФУ у ОСОБА_2 районі реорганізовано і має назву Шаргородське обєднане УПФУ Вінницької області.

З повідомлення ОСОБА_3 управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області від 05.04.2018 року №13-13/188-1442 вбачається, що ОСОБА_4 необхідно надіслати банківські реквізити, на які будуть перераховані належні йому кошти (а.с.21).

Проте, судом встановлено, що стягувач ОСОБА_4 помер 14.11.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №362729 (а.с.23), а його дружина заявник ОСОБА_1, яка проживала з ОСОБА_4, прийняла спадщину після смерті чоловіка, оформила свої спадкові права, що підтверджується свідоцтвом про одруження заявника серії ІІІ-УР №494951 (а.с.22), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 31.08.2017 року (а.с.24).

Таким чином, судом встановлено, що боржником стягувачу при житті останнього проведено перерахунок спірних коштів та визначено суму, яку потрібно було виплатити, а тому вказана сума 1032,87 грн. входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Статтею 1219 ЦК передбачені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1227 ЦК України, суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 91 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

За положеннями ст.52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини… У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

При цьому, ЦКУ не визначає строк, протягом якого члени сім'ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої ст. 52 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв'язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім'ї за умови, якщо саме ці суб'єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім'ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім'ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов'язано провести нарахування та виплату ОСОБА_4 30 % надбавки до пенсії, як дитині війни.

Такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11 (а.с.47-48).

Крім того, що стосується правонаступництва, то суд виходить з наступного.

Статтею 55 КАС України у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, передбачено, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Вказана норма узгоджується із нормою ст.52 діючого КАСУ.

Згідно із ч.1 ст.264 КАСУ, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Вказана норма узгоджується із нормою ст.379 діючого КАСУ, частиною 4 якої також передбачено порядок заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягував і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обовязок щодо виконання рішення (ч.ч.1, 2 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Частиною 5 статті 15 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обовязковими тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

У контексті наведених положень ЗУ «Про виконавче провадження» слід зазначити, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 цього Закону. При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

До того ж ЗУ «Про виконавче провадження» не пов'язує початок реалізації цих прав з ухваленням державним виконавцем рішення про початок примусового виконання рішення на підставі виконавчого документа, а навпаки, прямо передбачає можливість виправлення невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, судом за заявою стягувача (абзац другий частини четвертої статті 4 Закону ЗУ «Про виконавче провадження» ).

Саме такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11 (а.с.47-48).

У рішенні Європейського суду з прав людини «Матківська проти України» від 12 березня 2009 року зазначено про те, що судовий розгляд і виконавче провадження це перша та друга стадії загального провадження, які стосуються тривалості провадження; виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони у відносинах, щодо яких виник спір, (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, незалежно від того виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред'явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання.

Такий правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 року у справі №2а/0612/649/11 (а.с.47-48).

Отже, суд вважає помилковими висновки ОСОБА_2 ОУПФУ Вінницької області у відзиві на заяву ОСОБА_1 про те, що нарахована ОСОБА_4 сума у виді тридцяти відсоткової надбавки до пенсії як дитині війни в сумі 1032,87 грн. не входить до складу спадщини і про те, що неможливим є заміна сторони правонаступником у випадку, якщо виконавче провадження не було відкрито.

Проаналізувавши докази та законодавство, суд приходить до переконання про те, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

В силу вимог ч.3 ст.379 КАС України, за результатами вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження суд виносить ухвалу, яка підлягає оскарженню.

Керуючись ст.ст.52, 248, ч.4 ст.250,ст.379 КАС України,

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі задовольнити.

Замінити сторону у справі №2-а-4761/11/0230 за позовом ОСОБА_4 до Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_2 районі про визнання дій УПФУ у ОСОБА_2 районі незаконними та про зобовязання вчинити дії по нарахуванню і виплаті недоотриманої щомісячної суми до пенсії, відповідно до ст.6 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни»: ОСОБА_4 замінити на його правонаступника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_2, жительку с. Джурин Шаргородського району Вінницької області, вул. Заводська, буд.9, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Суддя: