Справа № 163/410/18
Суддя: Павлусь О. С.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 163/410/18
Провадження № 2-а/163/42/18
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року Любомльський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Павлуся О.С.,

за участі секретаря Вергун О.В.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Любомль справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискіна Анатолія Валерійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В :

06 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до інспектора батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискіна Анатолія Валерійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Свій позов мотивує тим, що 26 лютого 2018 року інспектором батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискіним А.В. винесено постанову серії АР №438188, на підставі якої його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, з накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, за те, що він 26 лютого 2018 року о 21 год. 15 хв. керуючи автомобілем марки «WV Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, по автодорозі М07 Київ-Ковель-Ягодин на 488 км, в порушення п.21.11., п.2.4А ПДР, перевозив дитину, зріст якої менше 145 см. на передньому сидінні без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, та не пред'явив посвідчення водія та талон про реєстрацію транспортного засобу. Вважає, що оскаржувана ним постанова є незаконною і такою, що винесена з грубим порушенням вимог ст.ст. 245, 254, 256, 258, 257,268,276-280,283,288, 289 КУпАП. При притягненні його до адміністративної відповідальності йому не роз'яснювалися права та не було забезпечено можливості скористатися ними. Протокол у даній справі відповідачем взагалі не складався, а сама постанова виносилась у його відсутності, таким чином працівником поліції позбавлено було його права як особисто бути присутнім при розгляді справи, так і права на захист.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити.

Представник позивача просила суд взяти до уваги, той факт, що особа, яка вимагала у позивача посвідчення водія та талон про реєстрацію транспортного засобу і представилася «Денискін», на законну вимогу позивача, пред'явити посвідчення інспектора поліції не реагував і останню, в порушення ПДР, не виконав.

В судове засідання представник відповідача не з'явився, подав до суду відзив, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновків.

Судом встановлено, що 26 лютого 2018 року інспектором батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискіним А.В. винесено постанову серії АР №438188, якою притягнув ОСОБА_1до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та піддав його адміністративному стягненню у виді штрафу в сумі 425 гривень. Зміст зазначеної постанови зводиться до того, що ОСОБА_1 26 лютого 2018 року о 21 год. 15 хв. керуючи автомобілем марки «WV Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, в порушення п.21.11., п.2.4А ПДР, перевозив дитину, зріст якої менше 145 см. на передньому сидінні без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, та не пред'явив посвідчення водія та талон про реєстрацію транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п'ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев'ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п'ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, інспектором патрульної поліції правомірно в даному випадку не було складено протокол про адміністративне правопорушення, а винесено саме постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Щодо повноважень старшого лейтенанта поліції Денискіна Анатолія Валерійовича та законності його вимог зупинки транспортного засобу, то суд вважає за необхідне зазначити, наступне.

Листом УПП у Волинській області доводиться та обставина, що Денискін Анатолій Валерійович проходить службу на посаді інспектора роти батальйону тактико-оперативного реагування Управління патрульної поліції в місті Києві Департаменту патрульної поліції, а з 02.02.2018 по 02.03.2018 був відряджений для проходження служби у Відділ з організації несення служби у місті Ковель УПП у Волинській області ДПП відповідно до наказу Департаменту патрульної поліції №137 від 01.02.2018.

З показань свідка ОСОБА_5 вбачається, що 26 лютого 2018 року близько 21 год. 00 хв. під час руху автомобілем «WV Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, по М07 Київ-Ковель-Ягодин на 488 км вона бачила, що позаду них рухається поліцейський автомобіль із ввімкненими проблисковими маячками. Разом з тим, в судовому засіданні остання ствердила, що вищевказаним автомобілем керував «чоловік в чорній формі», який в подальшому підійшов до їх автомобіля безпосередньо на автозаправці «ОККО».

Відповідно до відеозапису з персональної нагрудної бодікамери, інспектор поліції підійшовши до автомобіля позивача, при цьому суд звертає увагу, що показаннями свідка ОСОБА_5 також стверджено, що транспортний засіб в цей час був з працюючим двигуном, представився та повідомив, що мало місце адміністративне правопорушення, оскільки вказаним автомобілем перевозили дитину, зріст якої менше 145 см. на передньому сидінні без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки.

Вищевказана хронологія подій, а також та обставина, що інспектор поліції підійшовши до автомобіля, в той момент коли дитина не була на передньому сидінні, виходячи з показань позивача, вона і попередньо на ньому не перебувала, відразу вказав, що водій перевозить дитину, дає підстави для висновку, що інспектор поліції уже на той момент коли рухався за позивачем з проблисковими маячками та зупиняючи автомобіль, мав усі підстави вважати, що останній перевозив дитину, зріст якої менше 145 см. на передньому сидінні без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, однак в силу того, що позивач не відразу виконав законну вимогу інспектора поліції зупинитися, цей час було використано для того, щоб дитину перемістити на заднє крісло, вказана обставина не була зафіксована.

Згідно п.21.11 Б ПДР забороняється перевозити дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12-річного віку, - у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу; на передньому сидінні легкового автомобіля - без використання зазначених спеціальних засобів; на задньому сидінні мотоцикла та мопеда.

Щодо притягнення позивача до відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за не пред'явлення посвідчення водія та талону про реєстрацію транспортного засобу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Частиною 1 ст.31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

Згідно з п.2.1 ПДР, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон); в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції; г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 2.1 (п.п.а,б) Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

В свою чергу п. 2.4 ПДР передбачено, що на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно фактичних обставин справи, 26 лютого 2018 року після зупинки відповідачем транспортного засобу марки «WV Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1, його водієм ОСОБА_1 не було представлено інспектору поліції посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб.

Наведені обставини стверджуються представленим відеозаписом з персональної нагрудної бодікамери.

В частині оцінки як доказу по справі представлених інспектором поліції відеоматеріалів суд враховує, що із змісту таких можливо чітко та однозначно встановити час та місце вчинення розглядуваного правопорушення за ч.1 ст.126 КУпАП, а також особу, яка його вчинила.

Також у суду не виникає будь-яких сумнівів у тому, що вказаний відеозапис проводився інспектором поліції під час допущення порушення ПДР; не здобуто доказів його необ'єктивності чи недійсності під час судового розгляду справи.

Отже, матеріалами справи стверджується факт керування транспортним засобом позивачем, який не пред'явив (не мав при собі) для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, через що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

На підставі наведеного, відповідачем правомірно накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Щодо доводів позивача про неправомірність дій відповідача при винесенні спірної постанови з огляду на те, що йому не було надано можливості скористатися правами передбаченими ст. 268 КУпАП, то суд вважає такі твердження безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

Із дослідженого в судовому засіданні вищевказаного відеозапису обставин винесення постанови відносно ОСОБА_1, вбачається, що ОСОБА_1 не виявив бажання скористатися вищевказаними правами, зокрема останній відмовився надавати пояснення, з приводу подачі доказів в категоричній формі заперечив необхідність такого подання з його сторони, клопотань про залучення захисника від ОСОБА_1 також не надходило, натомість останній неодноразово вказував, що він має належну юридичну освіту, і йому відомі його права і обов'язки.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що оглядом відеозапису з нагрудної камери інспектора встановлено, що позивачем фактично вчинялися дії щодо підриву авторитету органів поліції.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення, передбачено ст. 245 КУпАП є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідальності з законом.

Згідно ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що дії інспектора батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискіна Анатолія Валерійовича, щодо винесення постанови у справі про вчинення адміністративного правопорушення відносно ОСОБА_1 - є правомірними, останнім було з'ясовано всі обставини справи та накладено стягнення в розмірі, передбаченому санкцією частини 1 статті 126 КУпАП, що є співмірним виду та характеру вчиненого правопорушення, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись статтями 243, 246, 254, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

УХВАЛИВ :

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до інспектора батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискіна Анатолія Валерійовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду через Любомльський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1, що проживає АДРЕСА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2);

Відповідач: інспектор батальйону КОР управління патрульної поліції в місті Києві ДПП НП Денискін Анатолій Валерійович, адреса: вул. Народного Ополчення, 9, м. Київ, 03680.

Головуючий: суддя О.С. Павлусь