Справа № 813/4890/17
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2561/18

Львівський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Кушнерика М.П., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Смидюк Х.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача Шийовича С.Я.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення,-

суддя (судді) в суді першої інстанції - Сакалош В.М.,

час ухвалення рішення - 11:17:01,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення - 20 лютого 2018 року,

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області, в якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 12 вересня 2017 року № 10898724, яким визначено суму податкового зобов'язання за платежем "Транспортний податок з фізичних осіб" за 2017 податковий період у розмірі 25000,00 грн.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що він не є суб'єктом оподаткування, оскільки не володів у 2017 році транспортним засобом, щодо якого відповідачем нарахований транспортний податок, а належний йому у 2016 році автомобіль не був об'єктом оподаткування, оскільки його вартість менша, встановленої для об'єкта оподаткування згідно положень підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України (далі - Податковий кодекс). Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, всупереч вимогам підпункту 267.6.2. пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу, було надіслане звичайною поштою не за місцем реєстрації позивача та отримане позивачем аж у грудні 2017 року та при нарахуванні податкового повідомлення-рішення відповідачем порушено принцип стабільності податкового законодавства.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області від 12 вересня 2017 року № 10898724.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що в розумінні положення пп.267.1.1. п.267.1 ст.267 Податкового кодексу, ОСОБА_3 не може бути платником податку за податковий період 2017 року, оскільки не був власником транспортного засобу, щодо якого відповідачем нарахований транспортний податок, у 2017 році.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що відповідно до відомостей, отриманих від органів внутрішніх справ, з ОСОБА_3 рахується легковий автомобіль AUDI Q7, об'єм двигуна 2995 см.куб., рік випуску автомобіля 2015. Вказаний автомобіль зазначений у переліку легкових автомобілів, які підлягають оподаткуванню транспортним податком у 2017 році, розміщеному на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що в 2017 року він не був власником автомобіля, а тому відповідач неправомірно нарахував податкове зобов'язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25000,00 за податковий період 2017 року. Крім цього, транспортний засіб марки AUDI Q7, 2015 року випуску, р.н. НОМЕР_1, об'єм двигуна 2995 не є об'єктом оподаткування транспортним податком згідно положень ст.ст. 267.2.1 та 267.3.1 Податкового кодексу України. Також, відповідачем при надсиланні податкового повідомлення-рішення звичайною поштою не за місцем реєстрації позивача та й ще у грудні 2017 року, було порушено ст. 267.6.2 Податкового кодексу України, а також всупереч законодавчим приписам, не надано розрахунку визначеного податкового зобов'язання.

В судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримав, представник позивача щодо апеляційної скарги заперечив, просив залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 25 червня 2016 року позивач набув право власності на легковий автомобіль марки AUDI Q7, реєстраційний номер НОМЕР_2, об'єм двигуна 2995 см.куб., рік випуску 2015, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.16).

15 липня 2016 року зазначений транспортний засіб перейшов у власність ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 (а.с.17).

12 вересня 2017 року ГУ ДФС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 10898724, яким згідно з пп.54.3.3 п.54.3 ст.54 Податкового кодексу та відповідно до пп.267.6.2 п.267.2 ст.267 Податкового кодексу ОСОБА_3 визначено суму податкового зобов'язання за платежем - транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік в розмірі 25000,00 грн.

Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції прийшов до висновку про обгрунтованість позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

З 1 січня 2015 набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким згідно зі ст. 267 Податкового кодексу України введено новий транспортний податок.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Згідно із пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об'єктом оподаткування транспортним податком є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального.

Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

Відповідно до пп. 267.3.1 п. 267.3 ст. 267 Податкового кодексу України базою оподаткування є легковий автомобіль, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Станом на 1 січня 2017 року мінімальна заробітна плата встановлена в розмірі 3 200,00 грн (стаття 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»).

Отже, об'єктом оподаткування у 2017 році є легкові автомобілі середньоринкова вартість яких становить понад 1 200 000,00 грн та з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно).

Згідно із п. 267.4 цієї ж статті ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000,00 грн за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування.

Нормами пп. 267.5.1 п. 267.5. ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об'єктів оподаткування транспортним податком.

Так, цією Методикою передбачено, що Міністерство економічного розвитку і торгівлі України (далі Мінекономрозвитку) забезпечує роботу офіційного веб сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за такою формулою С ср = Ц н х (Г / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів з урахуванням строку експлуатації транспортних засобів у роках згідно з додатком 1 до Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі Порядок).

Відповідно до п. 2 вказаного Порядку середньоринковою вартістю транспортних засобів є величина, яка визначається статистичними методами і еквівалентна імовірній ціні, за яку може здійснюватися купівля продаж транспортних засобів певної марки та моделі з відповідним строком експлуатації та пробігом на встановлену дату проведення оцінки.

Джерелом інформації для визначення ціни нового автомобіля є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) (пункт 3 Методики).

Згідно із п. 4 Методики інформація про ціни нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, об'єму циліндрів двигуна, типу пального подається до 10 січня базового податкового (звітного) періоду (року) державним підприємством "Держзовнішінформ" до Мінекономрозвитку.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого податкового (звітного) року розміщує на своєму офіційному веб-сайті перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо зазначених автомобілів: марка, модель, рік випуску, об'єм циліндрів двигуна, тип пального.

У разі відсутності на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про марку, модель легкового автомобіля, що має ознаки об'єкта оподаткування транспортним податком, Мінекономрозвитку за зверненням ДФС та/або власника зазначеного легкового автомобіля визначає його середньоринкову вартість, доповнює перелік, зазначений в абзаці першому цього пункту, такою інформацією та розміщує її на своєму офіційному веб-сайті (пункт 13 Методики).

Аналіз наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить, що для визнання автомобіля об'єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Відтак, перелік легкових автомобілів, які є об'єктом оподаткування у 2017 році (з року випуску яких минуло не більше п'яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року), із зазначенням марки, моделі, року випуску, об'єму циліндрів двигуна, типу пального, розміщується на офіційному веб-сайті центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі.

Обов'язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі розміщеної на офіційному веб-сайті Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, які є об'єктом оподаткування транспортним податком у 2017 році.

Відповідно до розрахунку Мінекономрозвитку середньоринкова вартість належного позивачу автомобіля AUDI Q7, 2015 року випуску, з об'ємом двигуна 3,0 см3, становить 988060,00 грн., що менше визначеного законодавцем розміру середньоринкової вартості легкових автомобілів, що є об'єктами оподаткування транспортним податком, вартість яких має перевищувати 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, тобто 1200000,00 грн.

Водночас, суд не бере до уваги доводи скаржника про включення відомостей про позивача та належний йому вказаний транспортний засіб до бази даних Державної фіскальної служби України і такі відомості отримані органом ДФС від органів внутрішніх справ та від центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, який на своєму офіційному веб-сайті розміщує перелік легкових автомобілів, оскільки відповідачем не обґрунтувано суду підстави включення вказаних відомостей до бази даних Державної фіскальної служби України із аналізом вказаного автомобіля.

Окрім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Крім цього, з матеріалів справи слідує, що позивач був власником автомобіля марки AUDI Q7, 2015 року випуску, з 25 червня 2016 року до 15 липня 2016 року(а.с.16-17), а податковим повідомленням-рішенням позивачу визначено податкове зобов'язання за податковий період 2017 рік.

Відповідно до ст. 33 Податкового кодексу України податковим періодом визнається встановлений цим Кодексом період часу, з урахуванням якого відбувається обчислення та сплата окремих видів податків та зборів (пункт 33.1). Податковий період може складатися з кількох звітних періодів (пункт 33.2). Базовий податковий (звітний) період - період, за який платник податків зобов'язаний здійснювати розрахунки податків, подавати податкові декларації (звіти, розрахунки) та сплачувати до бюджету суми податків та зборів, крім випадків, передбачених цим Кодексом, коли контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму податкового зобов'язання платника податку (пункт 33.3).

Згідно із пп.267.1.1. п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до пп. 267.2.1 п. 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, ОСОБА_3 не може бути платником податку за податковий період 2017 року, оскільки не був власником транспортного засобу, щодо якого відповідачем нарахований транспортний податок, у 2017 році.

Згідно із пп. 267.6.5. п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України у разі переходу права власності на об'єкт оподаткування від одного власника до іншого протягом звітного року податок обчислюється попереднім власником за період з 1 січня цього року до початку того місяця, в якому він втратив право власності на зазначений об'єкт оподаткування, а новим власником - починаючи з місяця, в якому він набув право власності на цей об'єкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Відповідно до пп. 267.6.6. п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України за об'єкти оподаткування, придбані протягом року, податок сплачується пропорційно кількості місяців, які залишилися до кінця року, починаючи з місяця, в якому проведено реєстрацію транспортного засобу.

Поряд з цим, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 2.9. Порядку направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 грудня 2015 року № 1204, до податкового повідомлення-рішення додається розрахунок податкового зобов'язання (за наявності), зменшення (збільшення) суми податкових зобов'язань та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість, штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та пені із зазначенням у ньому дати та номера декларації (уточнюючого розрахунку), звіту за відповідний звітний період, щодо якого здійснюється розрахунок, та/або іншої інформації, необхідної для їх визначення.

Таким чином, правильність нарахування позивачеві податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб можливо встановити (визначити) виходячи з розрахунку податкового зобов'язання, що додається до податкового повідомлення-рішення.

Проте, такий розрахунок відповідачем позивачу надіслано не було та матеріали справи не містять такого розрахунку, чим порушено Порядок направлення органами державної податкової служби податкових повідомлень-рішень платникам податків.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що належний позивачу транспортний засіб AUDI Q7, 2015 року випуску, вартість якого становить 988060,00 грн. не є об'єктом сплати транспортного податку, а відтак у податкового органу відсутні підстави для визначення Шорбану Г.Р. суми податкового зобов'язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржуване рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2018 року у справі № 813/4890/17 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді М. П. Кушнерик
В. В. Ніколін