Справа № 465/7406/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2018 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова, у складі:

головуючого-судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду місті Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1, до інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону у м.Львові, лейтената поліції Довгалюк Людмили Олександрівни, Управління патрульної поліції м.Львова, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у серії забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №472204 від 13.12.2017 року, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону у м.Львові, лейтената поліції Довгалюк Людмили Олександрівни, Управління патрульної поліції м.Львова, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у серії забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №472204 від 13.12.2017 року, в якому просить суд визнати дії інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону УПП у м.Львів, лейтенанта поліції Довгалюк Людмили Олександрівни щодо тимчасового затримання автомобіля АУДІ, державний номерний знак НОМЕР_1 та доставлення його евакуатором на штраф майданчик; визнати протиправною та скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн. по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №472204 від 13.12.2017 року.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач 13.12.2017 року о 13:00 годин припаркував транспортний засіб АУДІ, д.н.з. НОМЕР_1 за адресою: м.Львів, вул.Коперника,7, який в подальшому безпідставно був евакуйований на штраф майданчик. Вказує, що автомобіль був припаркований після Т-подібного перехрестя на відстані більш ніж 10 метрів, крім того додаткових знаків, що забороняють стоянку не було і взагалі немає на даному відрізку дороги. Вважає, що є всі підстави вважати дії відповідача щодо затримання транспортного засобу неправомірними, а постанова в справі про адміністративне правопорушення винесена поліцейським незаконно, з грубим порушенням норм законодавства, що призвело до незаконного притягнення позивача до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Позивач в судове засідання не з'явився, таким подано заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав повністю.

Належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач в судове засідання не з'явився. Представником відповідачів скеровано відзив на позовну заяву, де позов заперечила повністю. Заперечуючи позов представник відповідачів покликається на те, що 13 грудня 2017 року близько 13.00 год. на вул.Коперника, у у м.Львові поліцейські виявили транспортний засіб АУДІ, державний номерний знак НОМЕР_1. Оскільки водія на місці зупинки не було, то автомобіль позивача довелося евакуювати. Цього ж дня позивач звернувся за адресою майданчику для тимчасового затримання транспортного засобу, де поліцейський Довгалюк Л.О. розглянула справу та винесла постанову, серії БР №472204, за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Дослідивши здобуті докази, суд приймаючи рушення враховує наступне.

Пунктом 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України встановлено, що виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності; діяння, які є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями, та відповідальність за них.

Положенню пункту 22 ч. 1 ст. 92 Конституції України дано офіційне тлумачення згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 30.05.2001 р. N 7-рп/2001 за яким виключно законами України визначаються засади цивільно-правової відповідальності, а також діяння, що є злочинами, адміністративними або дисциплінарними правопорушеннями як підстави кримінальної, адміністративної, дисциплінарної відповідальності, та відповідальність за такі діяння. Загальновизнаним є поділ юридичної відповідальності за галузевою структурою права на цивільно-правову, кримінальну, адміністративну та дисциплінарну.

Відповідно до ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов'язків, відповідальності перед суспільством.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 7 КУпАП закріплений принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особу, що притягають до адміністративної відповідальності, вважають невинуватою, доки протилежне не буде доведено й зафіксовано в установленому законом порядку, що є відмінним від принципу презумпції невинуватості при обвинуваченні у вчиненні злочину за яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Статтею 7 КУпАП також закріплено право особи оскаржити прийняте рішення у справі щодо притягнення до адміністративної в т.ч. і в судовому порядку.

Диспозицією ч. 3 ст. 122 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається, зокрема, порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП по факту зупинки на перехресті та ближче 10 метрів від перехрещування доріг, чим порушив п. 15.9, Правил дорожнього руху.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований, а позовні вимоги задоволенню підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 грудня 2017 року о 13 год. 15 хв. ОСОБА_1 у м.Львові по вул.Коперника, 7 здійснив зупинку на перехресті та ближче 10 м від перехрещуванних доріг, чим порушив п. 15.9 Правил дорожнього руху та постановою серії БР № 472204 від 13 грудня 2017 року про адміністративне правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 510,00 гривень, за порушення, передбачене ч.3ст. 122 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно дост.222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3, ст.122 КУпАП розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч.2ст.258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч.4ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Таким чином, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення можливе лише після розгляду справи про адміністративне правопорушення.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимогст.245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують або обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також, за приписами ч.2ст.33 КУпАП при накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність.

Частиною першою ст.268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, серед яких: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Статтею 279 КУпАП встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Так, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності враховано пояснення позивача, надано можливість скористатися юридичною допомогою, роз'яснено її права та обов'язки, враховано особу порушника, розглянуто клопотання в разі їх наявності.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст.278,279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України від 26 травня 2015 року №5-рп/2015 аналіз положень глави 22 Кодексу в системному зв'язку з положеннями його глави 17 вказує на те, що підстав для ототожнення місця вчинення адміністративного правопорушення з місцем розгляду справи про таке правопорушення немає, а словосполучення "на місці вчинення правопорушення" і "за місцем його вчинення", які містяться у статтях258,276 КУпАП, мають різне цільове спрямування і різний правовий зміст. Зокрема, словосполучення "за місцем його вчинення", застосоване у положенні частини першої статті 276 Кодексу, за якою "справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення", вказує на місцезнаходження органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення у межах його територіальної юрисдикції згідно з адміністративно-територіальним устроєм України».

За приписами ст. 69 Закону України «Про Конституційний Суд України» рішення і висновки Конституційного Суду України рівною мірою є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ч.2ст.77 КАС України- в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Така правова позиція неодноразово застосовувалась у судовій практиці.

Відповідно до ч.1ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду від 23.12.2005 р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283,284 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно дост.288 КУпАП постанову в справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено в суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Частиною 2ст. 162 КАС України адміністративному суду надано повноваження щодо прийняття іншої постанови (не передбаченої переліком), яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод людини і громадянина у сфері публічно - правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

За змістом ст. 293 КУпАП під час розгляду позову перевіряється законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймається одне з таких рішень: залишення постанови без зміни; скасування постанови і надсилання справи на новий розгляд; скасування постанови і закриття справи; зміна заходу стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню, відтак позов слід задоволити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.293 Кодексу України про адміністративні порушення, ст.ст.77,243-250 КАС України,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1, до інспектора 1 взводу 2 роти 3 батальйону у м.Львові, лейтената поліції Довгалюк Людмили Олександрівни, Управління патрульної поліції м.Львова, про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у серії забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в неавтоматичному режимі серії БР №472204 від 13.12.2017 року - задовольнити частково.

Скасувати постанову серія БР №472204 від 13.12.2017 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення за ч.3 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Ванівський Ю.М.