Справа № 810/3028/17
Суддя: Шелест С.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3028/17 Суддя (судді) першої інстанції: Лиска І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючої судді: Шелест С.Б.

Суддів: Бабенка К.А., Мєзєнцева Є.І.

Секретаря судового засідання: Кузик М.А.

За участі представників:

Позивача: ОСОБА_2;

Відповідача: Кшемінська Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.03.18р. у справі №810/3028/17 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу

у с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 1188 від 07.07.17р. в частині притягнення старшого сержанта поліції ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Київській області № 545 о/с від 04.08.17р. в частині звільнення зі служби в поліції старшого сержанта поліції ОСОБА_4, поліцейського відділення конвойної служби Ізолятора тимчасового тримання № 1, із 04.08.17р., за пунктом 6 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту) частини 1 статті 77 Закону України про «Про Національну поліцію»;

поновити ОСОБА_4 на службі в поліції на посаді командира відділення конвойної служби Ізолятора тимчасового тримання № 1;

стягнути з Головного управління Національної поліції у Київській області на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05.08.17р. до дати прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді;

допустити негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді командира відділення конвойної служби Ізолятора тимчасового тримання № 1;

звернути до негайного виконання постанову суду в частині стягнення з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_4 суми середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах одного місяця.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 20.03.18р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, Позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати рішення з мотивів порушення судом норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення адміністративного позову.

Апелянт вважає, що судом прийняте рішення без повного та всебічного з'ясування обставин у справі, зокрема, не враховано, що на час проведення перевірки несення служби нарядів Позивач вже не перебував на службі та не виконував свої функціональні обов'язки, оскільки здав зброю, отже висновки службового розслідування про перебування на службі у стані алкогольного сп'яніння у робочий час не відповідають фактичним обставинам справи та не доведені Відповідачем з урахуванням особливостей графіку (табелю) обліку робочого часу та розпорядку дня конвойної служби. Апелянт також вважає, що Відповідачем не доведено наявність підстав для застосування до Позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення, співмірність такого стягнення дисциплінарному проступку, відсутність фактів заподіяння шкоди інтересам служби, особі, майну тощо.

Через канцелярію суду від Відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому Відповідач заперечив вимоги апеляційної скарги з покликанням на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим.

У судовому засіданні представник Апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги.

Представник Відповідача заперечив щодо доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, розглянувши матеріали справи та апеляційну скаргу Позивача, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як свідчать обставини справи та установлено судом першої інстанції, Позивач у період з 15.12.08р. по 07.11.2015 року проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 року - в Національній поліції України.

Наказом Головного управління Національної поліції в Київській області №167о/с від 15.04.16р. Позивача призначено молодшим інспектором відділення конвойної служби Ізолятора тимчасового тримання №1, а згодом призначено на посаду поліцейського відділення конвойної служби Ізолятора тимчасового тримання №1.

08.06.17р. до ГУ надійшов рапорт заступника начальника ВЗПБ ГУНП в Київській області майора поліції Булахова Є.В., у якому повідомлялось про те, що 07.06.17р. під час перевірки несення служби нарядів виявлено на службі осіб у стані алкогольного сп'яніння (а.с. 54).

У зв'язку з отриманою інформацією, відповідно до п. 9 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», на виконання вимог ст. 14 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.13р. №230, зареєстрованої в Мін'юсті України від 02.04.13р. за №541/23073, наказом ГУ НП в Київській області від 09.06.17р. №980 призначено службове розслідування за інформацією викладеною у рапорті Булахова Є.В. (а.с. 55-56).

За результатами проведеного службового розслідування комісією складено висновок від 09.06.17р., затверджений начальником ГУ НП в Київській області полковником поліції Д.М. Ценовим (а.с. 103-110), яким запропоновано за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, невиконання вказівок та наказів начальників щодо заборони перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння, а саме: п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.16р. №1179, які виявились у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, поліцейського ІТТ №1 ГУ НП в Київській області старшого сержанта ОСОБА_4, звільнити зі служби в поліції.

Згідно п. 2 Наказу ГУ НП в Київській області від 07.07.17р. №1188 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності окремих працівників ГУ НП в Київській області», з урахуванням внесених наказом ГУ НП в Київській області від 24.07.17р. №1302 змін (а.с. 113-115), за порушення службової дисципліни, ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, в частині дотримання законодавства, невиконання вказівок та наказів начальників щодо заборони перебування на службі в стані алкогольного сп'яніння, а саме: п. 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.16р. №1179, які виразилися у перебуванні на службі в стані алкогольного сп'яніння, поліцейського ІТТ №1 ГУ НП в Київській області старшого сержанта ОСОБА_4 звільнити зі служби в поліції.

Наказом ГУНП в Київській області від 04.08.17р. № 545 о/с Позивача, з 04.08.17р., звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України «Про Національну поліцію» (а.с. 16).

Не погоджуючись з вказаними наказами, Позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення Позивача зі служби в поліції у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби відповідає вчиненому ним дисциплінарному проступку, факт якого установлений на доведений матеріалами службового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 1 Закону України від 02.07.15р. № 580-VIII «Про Національну поліцію» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; надалі - Закон № 580-VIII), Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Відповідно до статті 3 Закону № 580-VIII, у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до частини 1 статті 19 Закону № 580-VIII поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону у разі вчинення протиправних діянь.

Відповідно до частини 2 статті 19 Закону № 580-VIII, підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Так, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень Закону №580-VIII установлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

З огляду на викладене, застосуванню до спірних правовідносин підлягає Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України (надалі - Дисциплінарний статут) затверджений Законом України від 22.02.06р. N 3460-IV «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ» (у згаданій вище редакції; надалі - Закон N 3460-IV).

Цей Статут, відповідно до його преамбули, визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України (далі - особи рядового і начальницького складу) стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень.

Види дисциплінарних стягнень за порушення службової дисципліни особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ наведені у ст.12 Дисциплінарного статуту, найсуворішим серед яких є звільнення з органів внутрішніх справ.

Такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з органів внутрішніх справ, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь, накладаються начальниками, яким надано право прийняття на службу до органів внутрішніх справ, призначення на посаду, присвоєння спеціального звання (ч.7 ст.13 Дисциплінарного статуту).

Порядок накладання дисциплінарних стягнень врегульовано статтею 14 Дисциплінарного статуту.

Вказаною нормою, зокрема, передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Забороняється проводити службове розслідування особам, які є підлеглими порушника, а також особам - співучасникам проступку або зацікавленим у наслідках розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника порушника.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Наказом МВС України від 12.03.13р. №230 затверджено Інструкцію про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, зареєстрована в Мін'юсті 02.04.13р. за №541/23073 (надалі - Інструкція).

Згідно з п. 2.1. Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами РНС службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю; тримання інформації про скоєння інших, не визначених підпунктами 2.2.1 - 2.2.19 цього пункту, дисциплінарних проступків, які уповноважена на призначення службового розслідування особа вважатиме достатніми для його проведення (п.п.2.2.1, п.п.2.2.20 п. 2 Інструкції).

За змістом розділу ІІІ Інструкції, підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

Службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

За правовою позицією Верховного Суду України, що наведена у постановах від 20 жовтня 2015 року (справа №813/4104/14), від 15 грудня 2015 року (справа №21-3844а15) дискредитація звання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ (національної поліції) за своєю суттю полягає у вчиненні такого проступку, що підриває довіру та авторитет таких органів і їх працівників в очах громадськості та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Вчинки, що дискредитують працівників органів внутрішніх справ та власне органи внутрішніх справ, пов'язані насамперед із низкою моральних вимог, які пред'являються до них під час здійснення службових функцій та у повсякденному житті.

Відповідно до статті 2 Статуту, дисциплінарний проступок - це невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

У свою чергу, згідно до частини 1 статті 1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

При цьому слід зазначити, що факт скоєння вчинку, що дискредитує звання рядового і начальницького складу, який став підставою для звільнення, повинен бути доведеним.

Відповідно до розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених Наказом МВС України №1179 від 09.11.16р., ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов'язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Абзацами першим, сьомим пункту 1, шостим пункту 2 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських передбачено, що під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен, зокрема, неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку.

У той же час під час виконання службових обов'язків поліцейському заборонено: перебувати на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп'яніння, уживати тютюнові вироби під час безпосереднього виконання службових обов'язків і в невстановленому місці.

Як свідчать обставини справі та установлено судом, відповідно до висновку про порушення Позивачем службової дисципліни, в ході службового розслідування установлено, що 07.06.17р. Булахов Є.В., будучи заступником відповідального від керівництва ГУ, у складі мобільної групи УПД ГУ здійснив виїзд до Білоцерківського ВП ГУ з метою перевірки несення служби працівниками вказаного підрозділу.

У ході перевірки Білоцерківського ВП мобільною групою УПД, близько 16:00 у службовому кабінеті начальника ІТТ №1 ГУ НП в Київській області виявлено, що начальник ІТТ №1 ГУ НП в Київській області спільно, в т.ч. з Позивачем перебували на робочому місці з явними ознаками алкогольного сп'яніння. З метою належного документування вказаного факту, Булахов Є.В. запропонував особам проїхати до Білоцерківської міської лікарні №4 для проходження медичного огляду на стан алкогольного сп'яніння, на що особи надали згоду.

Відповідно до протоколу № 464 медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння проведеного о 18 год. 15 хв. Білоцерківською міською лікарнею № 4 від 07.06.2017, командир відділення конвойної служби ІТТ № 1 ГУНП в Київській області старший сержант поліції ОСОБА_4 перебував у стані алкогольного сп'яніння (1,8 проміле) (а.с. 62-63).

Факт вживання Позивачем алкогольних напоїв на робочому місці підтверджується також письмовими поясненнями Позивача, у яких Позивач власноручно зазначив, що знаходився у службовому кабінеті під час проведення перевірки несення служби нарядів, випивав по закінченню несення служби, провину свою визнає (а.с. 72-73).

Даний факт підтверджений також і опитаними в ході проведення службового розслідування іншими працівниками поліції, які перебували на робочому місці з явними ознаками алкогольного сп'яніння (ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10)

Також в ході проведення службового розслідування встановлено, що 07.06.17р. ОСОБА_4 перебув на робочому місці та виконував свої функціональні обов'язки, так як був залучений до конвою, що підтверджується рапортом заступника начальника ІТТ №1 ГУНП в Київській області капітана поліції Мановича Ярослава Олександровича про отримання поліцейськими ІТТ №1 ГУНП в Київській області табельної вогнепальної зброї для конвоювання спецконтингенту 07.06.17р., та затвердженого з наданням дозволу в цей же день начальником Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області підполковником поліції Возненком С.Г.

Судом установлено, що згідно графіку ОСОБА_4 07.06.17р. приступив до виконання службових обов'язків пов'язаних із конвоюванням осіб з 7 год. 45 хв., о 8 год. 11хв. отримав табельну зброю та здав її о 15 год. 35 хв.

Доводи апелянта про те, що факт закінчення його робочого дня нерозривно пов'язаний зі здачею табельної зброї - не заслуговують на увагу. Ця обставина не може виправдовувати вживання алкогольних напоїв на службі.

Так, відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 91 Закону № 580-VIII особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Київській області № 919 від 05.08.16р. «Про затвердження внутрішнього розпорядку дня поліцейських, державних службовців та працівників Головного управління», початок робочого дня - 09:00; - обідня перерва - 45 хвилин з 13:00 по 13:45; закінчення робочого дня: - у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 18:00; - у п'ятницю - о 16:45; напередодні святкових днів - у понеділок, вівторок, середу, четвер - о 17:00; - у п'ятницю - о 15:45; - вихідні дні субота та неділя.

Відповідно до пункту 2 цього наказу, керівникам територіальних та структурних підрозділів забезпечити своєчасне прибуття підлеглих працівників на службу (роботу) за місцем дислокації підрозділу, та вжити заходів, спрямованих на забезпечення початку виконання покладених на них службових обов'язків на закріплених за ними робочих місцях, згідно з внутрішнім розпорядком.

У даному випадку, 07 червня 2017 року - середа, тобто за внутрішнім розпорядком дня поліцейських - робочий день закінчується о 18 год. 00 хв.

Факт перебування ОСОБА_4 на робочому місці під час установлених обставин підтверджується також поясненнями начальника ВОДІТТ ГУНП в Київській області старшого лейтенанта поліції Богуславського І.В., який зазначив, що ОСОБА_4 07.06.17р. не був вихідним, а перебував на службі відповідно до внутрішнього розпорядку дня затвердженого наказом ГУ від 05.08.16р. №919.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що подія мала місце під час несення Позивачем служби та на робочому місці, що доведено належними та достатніми доказами, що у свою чергу свідчить про неналежне відношення ОСОБА_4 до виконання своїх службових обов'язків та порушення службової дисципліни.

За змістом п. 6.3 Інструкції, особа РНС, стосовно якої проводиться службове розслідування має право: брати участь у службовому розслідуванні, у тому числі давати усні чи письмові пояснення, робити заяви, в установленому порядку подавати документи, які мають значення для проведення службового розслідування; за письмовим рапортом ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується, крім випадків, визначених законодавством України; оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки і в порядку, що визначені законодавством України.

Можливість ознайомлення з матеріалами службового розслідування є перш за все правом особи, відносно якої таке розслідування проводиться, а не її обов'язком.

Відповідно до п.п. 5.3. та 5.4 Інструкції, завершення службового розслідування визначається датою затвердження начальником, який призначив службове розслідування, висновку за результатами службового розслідування (далі - висновок службового розслідування).

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ. Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Матеріали справи свідчать про те, що Позивача запрошували для ознайомлення та отримання копій наказів ГУ НП в Київській області від 07.07.17р. №1188 та від 24.07.17р. №1302, втім ОСОБА_4 відмовився від ознайомлення та отримання їх копій, про що посадовими особами ГУ НП в Київській області складено відповідний акт (а.с.38).

Отже, судом першої інстанції обґрунтовано відхилено доводи Позивача про те, що йому не було доведено змісту зазначених наказів.

Вищевикладеним спростовуються доводи апеляційної скарги Позивача.

Серед критеріїв /принципів/, які повинні застосовуватись суб'єктом владних повноважень при прийнятті ним рішень та вчиненні дій та якими керується адміністративний суд у разі оскарження таких рішень, дій, є, зокрема, критерій законності, відповідно до якого суб'єкт владних повноважень зобовґязаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, а рішення суб'єкта владних повноважень має прийматися обгрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення

Принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи те, що обставини, які слугували підставою для прийняття оспорюваних наказів установлені матеріалами службового розслідування, не спростовані Позивачем, є такими, що свідчать про порушення службової дисципліни та підривають авторитет та довіру до поліції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Відповідачем доведено наявність підстав для застосування до Позивача крайнього виду дисциплінарного стягнення, а також доведено співмірність такого стягнення дисциплінарному проступку. Покликання апелянта на відсутність фактів заподіяння шкоди інтересам служби, особі, майну не заслуговують на увагу, оскільки реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби за порушення дисципліни не ставиться у залежність від фактів заподіяння шкоди особі чи майну. Порушення службової дисципліни у зв'язку з фактами, що наведені вище, є таким, що дискредитує звання поліцейського та є несумісним із подальшим проходженням служби.

Приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду доводами апелянта не спростовані, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, Київський апеляційний адміністративний суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.03.18р. у справі №810/3028/17 - залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 20.03.18р. у справі №810/3028/17 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча суддя Шелест С.Б.

Судді Бабенко К.А.

Мєзєнцев Є.І.

Повний текст постанови складений: 23.05.18