Справа № 804/3363/18
Суддя: Захарчук-Борисенко Наталія Віталіївна
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24 травня 2018 року Справа № 804/3363/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Захарчук Борисенко Н.В.,
при секретарі судового засідання Музиці Я.І.
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, Управління містобудування та архітектури ОСОБА_3 міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,-
08.05.2018 фізична особа підприємець ОСОБА_1 звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою ОСОБА_3 міської ради, Управління містобудування та архітектури ОСОБА_3 міської ради, в якій просить:
- визнати протиправним та нечинним рішення ОСОБА_3 міської ради від 28.10.2016 року №517-11/VII Про затвердження переліку зелених зон міста та зон, що мають благоустрій, на яких заборонено розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, крім земельних ділянок, які знаходяться у користуванні на правах приватної власності або оренди;
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.05.2018 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні.
В обґрунтування даної заяви фізична особа підприємець ОСОБА_1 зазначає, що не зважаючи на рішення ОСОБА_3 міської ради від 28.10.2016 №517-11/VІІ, в період його дії, управлінням був продовжений паспорт прив'язки ТС №370, виданий ФОН ОСОБА_4; був двічі продовжений паспорт прив'язки ТС №251, виданий ТОВ «КЮ-ПРЕС 2013»; виданий новий паспорт прив'язки ТС №445 від 20.12.2016 ФОП ОСОБА_5 та потім продовжений до 20.12.2018. Зазначені тимчасові споруди на теперішній час є фактично розміщеними, діючими, та їх не демонтовано. У звязку із викладеним позивач вважає, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та без вжиття заходів забезпечення адміністративного позову позивачу буде необхідно докласти значних сил та витрат, а тому фізична особа підприємець ОСОБА_1 просить застосувати вказані заходи реагування до винесення рішення у справі №804/3363/18.
Позивач у судовому засідання заяву про забезпечення позову підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечувала та просила відмовити.
Відповідно до частини третьої статті 166 Кодексу адміністративного судочинства України - заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.
За положеннями частини першої та частини пятої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи викладені у заяві позивача, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.
Інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.
Згідно із частиною четвертою ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України , подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення субєкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до предявлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності субєкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У відповідності до пункту першого частини першої ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України, позов може бути забезпечено, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта.
При цьому частиною пятою ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що зупинення дії нормативно-правового акта як захід забезпечення позову допускається лише у разі очевидних ознак протиправності такого акта та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду з позовом щодо такого акта.
З вищенаведеного слідує, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Статтею 150 та частиною 5 статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.
В розумінні наведених норм процесуального закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності звязку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у звязку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Очевидна протиправність прийнятого рішення має вказувати на такі обставини, що не потребують детального зясування чи додаткового доказування.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обовязок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідвертості додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка звернулась до суду із заявою про забезпечення позову.
Суд зазначає, що у заяві про забезпечення позову позивач просить суд вжити заходи забезпечення адміністративного позову, вважаючи, що невжиття заходів забезпечення позову у майбутньому може бути наслідком заподіяння шкоди правам та інтересам позивача.
При цьому, позивачем не вказується чим саме невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Жодних доводів в обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 не містить.
З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, обґрунтовуючи заяву про забезпечення адміністративного позову, не мають ознак очевидності та підлягають доведенню у судовому засіданні під час розгляду справи по суті, а тому підстави для застосування заходів забезпечення адміністративного позову з мотивів та у спосіб, які наведені позивачем у заяві - відсутні.
Таким чином, на час розгляду судом клопотання фізичної особи підприємця ОСОБА_1 не встановлено, що невжиття запропонованих позивачем заходів може істотно ускладнити чи унеможливить виконання рішення суду, суду не доведено неможливість захисту прав позивача без вжиття таких заходів, суду не доведено наявність очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішень відповідача без розгляду справи по суті.
Крім того, суд зазначає, що у разі забезпечення позову в зазначених позивачем межах, суд фактично ухвалить судове рішення про відновлення правового становища позивача, яке існувало до прийняття оскаржуваних рішень, без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.
З огляду на викладене, суд доходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення даного позову, у звязку з чим заява фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 166, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, Управління містобудування та архітектури ОСОБА_3 міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії - відмовити.
Копію ухвали направити учасникам справи.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, передбачені статтями 295 та 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 24 травня 2018 року.

Суддя Н.В. Захарчук-Борисенко