Справа № 808/624/18
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2018-04-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

14 квітня 2018 року Справа № 808/624/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши за правилами спрощеного в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1),

до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2 «б», )

про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2018 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, Код щодо припинення з 01 червня 2017 року виплати призначеної ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 пенсії у зв'язку із втратою годувальника;

- зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя Код поновити нарахування та виплати призначеної ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1 пенсії у зв'язку із втратою годувальника з урахуванням заборгованості з 01 червня 2017 року.

Ухвалою судді від 23 лютого 2018 року у задоволенні клопотання позивача про звільнення його від сплати судового збору, у звязку з скрутним матеріальним становищем відмовлено.

Ухвалою від 23 лютого 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Зобовязавши позивача подати до суду усунення недоліків: заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду, оформлену у відповідності до статті 167 КАС України.

Так, на виконання вимог зазначеної ухвали на адресу суду надійшла заява від позивача з виправленими недоліками. Позивачем до суду надано заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою судді від 14 березня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Та розглянувши наведенні позивачем обставини в заяві про поновлення строку звернення до адміністративного суду, суд визнав їх поважними.

За правилами частини 2 статті 263 КАС України справи, визначені частиною першою цієї статті, суд розглядає у строк не більше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином останній день розгляду справи є 14 квітня 2018 року.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що має статус внутрішньо переміщеної особи та на даний час перебуває на пенсійному обліку в Центральному обєднаному управлінню Пенсійного фонду України м. Запоріжжя. Отримує пенсію у звязку з із втратою годувальника на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1. Також зазначає, що з 01 серпня 2017 року зупинено здійснення пенсійних виплат позивачу.

Вказує, що при зверненні до Пенсійного фонду України позивача було відмовлено в поновленні виплати пенсії, рішенням комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам від 07 вересня 2017 року №21.

20 березня 2018 року представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та вказав, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі.

06 квітня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому позивач визначив, що Законом України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб передбачено, що особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донецької та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів як внутрішньо переміщених осіб. Зазначає, що враховуючи скасування реєстрації позивача, як внутрішньо переміщеної особи, відповідачем було правомірно зупинено здійснення пенсійних виплат. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог та розглянути позовну заяву без участі його представника.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Судом встановлено, що згідно довідки № від 13 січня 2016 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщеної особи з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції Донецька область і отримує пенсію. З 01 червня 2017 року виплата пенсії призупинена.

09 серпня 2017 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про поновлення виплат пенсії разом із новою довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09 серпня 2017 року №.

Проте позивачем отримана відповідь від 10 січня 2018 року №237/З-9/Е, якою відмовлено в поновлені виплати пенсії. Підставою відмови визначено, що позивача віднесено до списків, які у серпі поточного року були направленні до управління соціального захисту населення Олександрівської районної державної адміністрації Запорізької області, для складання акту обстеження матеріально побутових умов сімї з метою подальшого розгляду Комісією з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам.

Рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо перемішеним особам № 21 від 07 вересня 2017 року виплата пенсій позивачу зупинена починаючі з 01 червня 2017 року, на підставі пунктів 11, 12 порядку призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року, у звязку з не підтвердженням місця фактичного проживання позивача.

Позивач не погодившись з такими діями відповідача, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Також слід зазначити, що Закон України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування розроблений на розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідач у своєму відзиві, на підставу зупинення позивачу пенсійних виплат посилається на не підтвердження місця фактичного проживання позивача.

Суд вважає безпідставними посилання відповідача на не підтвердження місця фактичного проживання позивача, на підставі яких пенсію призупинено з 01 червня 2017 року для встановлення місця проживання позивача, враховуючи викладене.

Пунктом 2 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 365 від 08 червня 2016 року встановлено, що контроль за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам здійснюють структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) шляхом відвідування не рідше ніж один раз на шість місяців фактичного місця проживання/перебування внутрішньо переміщеної особи, про що складається акт обстеження матеріально-побутових умов сім'ї за формою, встановленою Мінсоцполітики.

Відповідно до підпункту 2 пункту 12 зазначеного Порядку соціальні виплати припиняються у разі встановлення факту відсутності внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї.

Відповідачем не надано будь-якого обстеження матеріально-побутових умов сім'ї, як внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання/перебування. Крім того, ОСОБА_1 09 серпня 2017 року отримала нову довідку № НОМЕР_2 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

У статті 49 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування зазначені підстави припинення та поновлення виплати пенсії. У частині 1 цієї статті визначено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з частиною 2 статті 49 цього ж закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Суд зазначає, що Законом України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування або іншим законом з питань пенсійного забезпечення не передбачено будь-яких підстав призупинення виплати пенсій, є лише підстави припинення виплати відповідно до статті 49 цього Закону.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії.

20 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у звязку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637 Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 509 від 01 жовтня 2014 року (в редакції чинній на момент видачі довідки позивачу) строк дії довідки внутрішньо переміщеної особи встановлений не був.

Постановою Кабінету Міністрів від 08 червня 2016 року №352 було також внесено зміни до Постанови №509, згідно яких встановлено, що довідка діє безстроково; довідка, видана до 20 червня 2016 року, яка не скасована і строк дії якої не закінчився, є дійсною та діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 12 Закону України Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб підставою для скасування дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа: 1) подала заяву про відмову від довідки; 2) скоїла злочин: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; здійснення геноциду, злочину проти людяності або військового злочину; 3) повернулася до покинутого місця постійного проживання; 4) виїхала на постійне місце проживання за кордон; 5) подала завідомо недостовірні відомості.

Питання виплати пенсій врегульовано статтею 47 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за якою пенсія виплачується щомісяця організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України або перераховується на визначений цією особою банківський рахунок у порядку, передбаченому законодавством.

Згідно з частини 2 статті 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація міста проживання чи міста перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Водночас, статтею 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» такої підстави для припинення виплати пенсії не встановлено. Що ж стосується рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, то воно не є таким рішенням у розумінні частини першої статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Суд вважає за необхідне звернути увагу на пріоритетність застосування вимоги статті 49 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм Постанов Кабінету Міністрів є безпідставними.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом, яка неодноразово викладалась в судових рішеннях, наприклад від 06 лютого 2018 року у справі №263/7763/17, від 06 лютого 2018 у справі №243/8033/17 тощо.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно вимог статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 2, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2 «б», ) про визнання дій протиправними та зобовязання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати протиправними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2 «б», ) щодо припинення з 01 червня 2017 року виплати призначеної ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії у зв'язку із втратою годувальника;

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69057, м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, 2 «б», ) поновити виплати призначеної ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) пенсії у зв'язку із втратою годувальника з урахуванням заборгованості з 01 червня 2017 року.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (69000, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачену суму судового збору в розмірі 1409,60 грн. (одна тисяча чотириста девять) гривень 60 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 14 квітня 2018 року.

Суддя Д. В. Татаринов