Справа № 146/1527/17
Суддя: Матохнюк Д.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 146/1527/17

Головуючий у 1-й інстанції: Мультян М.Б.

Суддя-доповідач: Матохнюк Д.Б.

29 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Матохнюка Д.Б.

суддів: Полотнянка Ю.П. Боровицького О. А.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ямпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

у листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Ямпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області (Ямпільське ОПФУ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з'ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованої постанови, подали апеляційні скарги.

За правилами ч.3 ст.311 КАС України, розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося сторонами, ОСОБА_2 є інвалідом ІІІ групи у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з наслідками аварії на ЧАЕС та віднесений до категорії І осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Позивач одержує державну та додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, як інвалід ІІІ групи у зв'язку з захворюванням пов'язаним з наслідками аварії на ЧАЕС та віднесений до І категорії осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Постановою Томашпільського районного суду Вінницької області від 07 липня 2011 року зобов'язано УПФУ в Томашпільському районі здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії відповідно до статей 49, 50, 54 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі Закон № 796-XII) та ст. 13 Закону № 796-XII з часу призначення із розрахунку прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян та мінімальної заробітної плати з наступним перерахунком її згідно змін чинного законодавства і встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян і мінімальної заробітної плати.

До вересня 2011 року УПФУ в Томашпільському районі, на виконання вказаної постанови виплачувало позивачу пенсію відповідно до вимог Закону № 796-XII. Проте, з вересня 2011 року відповідач почав нараховувати йому пенсію розмірі в меншому, ніж передбачено статтями 50, 54 Закону № 796-XII.

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернувся до органу пенсійного фонду із заявою у якій просив здійснити йому з 01 січня 2014 року перерахунок основної пенсії по інвалідності внаслідок Чорнобильської катастрофи (державної пенсії) з обчисленням її в розмірі шести мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю внаслідок Чорнобильської катастрофи - в розмірі 50 % мінімальної пенсії за віком, визначених із законодавчо встановленого прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність та підвищення пенсії на 30% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, як інваліду війни та виплатити недоплачену з 01 січня 2014 року, однак, відповіді на заяву не отримав.

У листопаді 2017 року позивач звернувся до правонаступника УПФУ в Томашпільському районі - Ямпільського ОУПФУ із заявою у якій просив відновити йому виплату пенсії як інваліду учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, інваліда 3-ї групи, в розмірах, встановлених статтями 49, 50, 54 Закону № 796-XII (в редакції, яка діяла на час призначення мені пенсії) та ст. 13 Закону № 796-XII (в редакції, яка діяла на час призначення мені пенсії), а також згідно Постанови Томашпільського районного суду від 7 липня 2011 року в адміністративній справі № 2-а-3184/2011, якою зобов'язано управління Пенсійного фонду України у Томашпільському районі Вінницької області здійснити ОСОБА_2 перерахунок пенсії згідно ст.ст. 49, 50, 54 Закону № 796-XII та ст. 13 Закону № 796-XII з часу призначення із розрахунку прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян та мінімальної заробітної плати з наступним перерахунком її згідно змін чинного законодавства і встановлення нових розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян і мінімальної заробітної плати.

Проте, відповідач повідомив ОСОБА_2 про відсутність підстав для нарахування та виплати пенсії відповідно до статей 49, 50, 54 Закону № 796-XII, що стало причиною для звернення останнім до суду з цим позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог ОСОБА_2, а відтак відсутні підстави для його задоволення.

Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи, виходить зі слідуючого.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, визначення соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі № 796-XII.

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-XII пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Частиною четвертою ст.54 Закону (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що у усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по I групі інвалідності - 10 мінімальних пенсій за віком; по II групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком; по III групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком; дітям-інвалідам - 3 мінімальних пенсій за віком.

Згідно 4 ст. 54 Закону № 796-XII у всіх випадках розмір пенсії для інвалідів ІІІ групи, щодо яких встановлено зв'язок з Чорнобильською катастрофою, не може бути нижчим 6 мінімальних пенсій за віком.

Між тим, 19 червня 2011 року набув чинності Закон України від 14 червня 2011 року "Про внесення змін до Закону України "Про Державний Бюджет України на 2011 рік", яким передбачено, що в 2011 році положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

На виконання вимог вищезазначеного закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідно до якої і визначається розмір пенсії позивача. Аналогічні положення були передбачені в Законах України "Про Державний бюджет України" на 2012 рік, на 2013 рік. Тобто, у 2012-2013 роках норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону № 796-XII застосовувалися у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на відповідний рік.

Згідно ч. 3 ст. 67 Закону № 796-XII у разі збільшення розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, підвищується розмір пенсії, визначений ст. 54 цього Закону, а також розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 розмір щомісячної компенсації сім'ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи. Перерахунок пенсії здійснюється з дня встановлення нового розміру прожиткового мінімуму.

Проте, починаючи з 01 січня 2014 року Закон України "Про державний бюджет України на 2014 рік" в редакції від 16 січня 2014 року не містив жодної норми, яка б обмежувала у 2014 році пряме застосування Закону № 796-XII, зокрема, статей 50, 54 даного закону, якими визначено перерахунок пенсій.

Однак, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет на 2014 рік" й Прикінцеві положення цього Закону доповнені п. 6-7, який набув чинності з 03 серпня 2014 року установлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-XII застосовуються в порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік.

Таким чином з 03 серпня 2014 року визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, з 01 січня 2014 року по 02 серпня 2014 року включно застосуванню підлягали норми статей 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Постанова Кабінету Міністрів № 1210 від 23 листопада 2011 року.

Разом з тим, як видно з апеляційної скарги позивач вважає, що має право на перерахунок пенсії по теперішній час, проте станом на сьогоднішній день статті 50, 54 ч. 3 Закону Окрім того, у позовній заяві позивач просить провести перерахунок пенсії по теперішній час, проте станом на сьогоднішній день діють статті 50, 54 ч. 3 Закону № 796-XII в редакції від 28 грудня 2014 року, якими передбачено, що додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю особам, віднесеним до категорії 1, призначається у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України; умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв'язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань. Норми і положення статей 50, 54 цього Закону застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування та не визнані неконституційними.

Згідно п.12 Постанови Кабінету Міністрів України "Про підвищення соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210 у разі коли розмір пенсійної виплати (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім пенсій за особливі заслуги перед Україною) не досягає в інвалідів - учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, I групи - 285 відсотків, II групи - 255 відсотків, III групи - 225 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виплачується щомісячна державна адресна допомога до пенсії у сумі, що не вистачає до зазначених розмірів.

У разі зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, проводиться перерахунок зазначеної допомоги виходячи з розміру встановленого прожиткового мінімуму.

Умовами п.13 вказаної постанови Кабінету Міністрів України визначено, що щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виплачується у таких розмірах:

1) особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС: інвалідам I групи - 474,5 гривні; 2) інвалідам II групи - 379,6 гривні; 3) інвалідам III групи - 284,7 гривні; 4) для інших інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: інвалідам I групи - 341,64 гривні; інвалідам II групи - 227,76 гривні; інвалідам III групи - 170,82 гривні.

Пунктом 15-1 постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" встановлено, що особи, які одночасно мають право на отримання надбавки, додаткової пенсії, підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, відповідно до Законів України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", "Про жертви нацистських переслідувань" та "Про соціальний захист дітей війни" таке підвищення провадиться за їх вибором за однією з підстав.

Як вбачається з відповіді управління, позивач отримує пенсію у відповідності до вимог законодавства як особа, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи в сумі - 3702,62 грн. із врахуванням додаткової пенсії.

Так, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні "Великода проти України" від 03 червня 2014 року, законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження "справедливого балансу" між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

Такий же правовий підхід Європейським судом з прав людини застосований також у рішеннях від 09 жовтня 1979 року у справі "Ейрі проти Ірландії" та від 12 жовтня 2004 року у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії", в якому Суд зазначив, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового, і такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком судом першої інстанції, що в даному випадку відсутні правові підстави для перерахунку пенсії позивача на підставі ст.ст. 49, 50, 54, Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а інші доводи позивача не спростовують законність дій відповідача щодо правильності нарахованої пенсії як особі, що постраждала внаслідок аварії на ЧАЄС, інваліду ІІІ групи.

Водночас, частиною першою ст.122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, згідно вимог частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Аналогічні правові норми відображені в статтях 99-100 КАС України в редакції, чинній на момент подання позову ОСОБА_2

Отже, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів встановлено шестимісячний строк, який обчислюється з дня, коли особі стало відомо чи мало б бути відомо про порушення її прав. Разом з тим, цей строк може бути поновлено за заявою позивача, за наявності поважних причин його пропуску.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов'язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Разом з тим, як слідує з матеріалів справи, позивач не звертався до суду з клопотанням про поновлення строку на звернення до суду. Питання щодо поновлення строків та встановлення причин поважності їх пропуску не порушувалося і судом першої інстанції.

Крім того, колегія суддів вважає безпідставним посилання апелянта на норми ч. 1 ст. 76 Закону України "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", згідно якої право на подання позову про відшкодування ядерної шкоди, заподіяної життю і здоров'ю особи не обмежується строком давності, оскільки предметом даного позову є перерахунок пенсії, а не відшкодування шкоди.

За вказаних обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що позовні вимоги, заявлені поза межами шестимісячного строку, встановленого ст.122 КАС України, необхідно залишити без розгляду.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні позову правильно встановив обставини справи, а доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують висновків суду першої інстанції. Поряд з цим, суд першої інстанції невірно застосував норми процесуального права, в зв'язку з чим апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення зокрема є, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи, що судом першої інстанції порушені норми процесуального права, що призвело до частково неправильного вирішення справи, колегія суддів, вважає за необхідне, частково скасувати рішення суду першої інстанції та залишити в цій частині позовні вимоги-без розгляду.

Керуючись ст.ст. 122, 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Ямпільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії скасувати в частині відмови в задоволенні позову за період 01.01.2014 року по 30.05.2017 року та прийняти в цій частині нову постанову, якою позовні вимоги залишити без розгляду.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Матохнюк Д.Б.

Судді Полотнянко Ю.П. Боровицький О. А.