Справа № 815/1042/18
Суддя: Самойлюк Г. П.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1042/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Самойлюк Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 (65063, м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 54; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Ільфа і Петрова, будинок 4-А; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Садова, будинок 1- А; ) про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобовязання повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 22872,31 грн.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якій позивач, уточнивши позовні вимоги (заява про усунення недоліків позовної заяви на виконання ухвали про залишення позову без руху від 27.03.2018р. (вх. №8503/18)(а.с. 29-34) просить:

визнати протиправними дії (бездіяльність) Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у вжитті заходів, спрямованих на повернення ОСОБА_1 безпідставно сплаченої суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн.;

стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 безпідставно сплачену суму збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн. на рахунок банку отримувача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, МФО 305299, ЄДРПОУ одержувача та банку 14360570, рахунок отримувача №9100; призначення платежу 1292;

стягнути з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1409,60 гривень на рахунок банку отримувача: ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, МФО 305299, ЄДРПОУ одержувача та банку 14360570, рахунок отримувача №9100; призначення платежу 1292.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.03.2017р. між позивачем та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого придбано квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Говорова Маршала, буд.11/1, кв. 30. Враховуючи, що за приписами ст.49 Закону України «Про нотаріат» однією з підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії є невнесення встановлених законодавством платежів, повязаних з її вчиненням, позивачем сплачено збір на обовязкове державне пенсійне страхування з операцій купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 1 % від вартості обєкта купівлі продажу, що склало 22872,31 грн. Однак придбання житла позивачем здійснювалось вперше та позивач згідно розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради №151 від 29.03.2013р. перебував у черзі на одержання житла. Відтак, позивач вважає, що з урахуванням приписів п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», п. 15-1 Порядку сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України № 1740 від 03.11.1998р., він не повинен був сплачувати збір на обовязкове державне пенсійне страхування, враховуючи, що придбаваючи житло, він перебував у черзі на отримання житла та придбавав його вперше. На думку позивача, відмова відповідача у поверненні безпідставно сплачених коштів (лист від 09.02.2018р. № 2493/07) з посиланням на відсутність офіційного джерела інформації, яке б підтверджувало, що житло придбавається вперше, є протиправною.

Ухвалою від 29.03.2018 р. відкрито провадження по справі та визначено, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження (з викликом сторін); встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву; встановлено позивачу пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив; встановлено відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення; встановлено учасникам справи пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання заяв з процесуальних питань. Призначено судове засідання по справі на 26.04.2018 р. о 10 год. 00 хв.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву від 13.04.2018р. (вх. № ФП/86/18), в якому в обґрунтування правової позиції зазначено, що позивачем не було надано жодних доказів того, що він придбав житло і перебував у черзі на одержання житла або придбав житло вперше, тобто наявності обставин, за яких збір на обовязкове державне пенсійне страхування не сплачується з урахуванням п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», п. 15-1 Порядку сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України № 1740 від 03.11.1998р. Враховуючи зазначене, на думку відповідача, надати подання на повернення збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна в сумі 22872,31 грн. неможливо. Відповідач звернув увагу, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а надана позивачем копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відображає інформацію станом на 10.03.2017 р. Крім того, відповідач зазначив, що за приписами ч.3 ст.113 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» у разі виникнення дефіциту коштів Пенсійного фонду для фінансування виплати пенсій у солідарній системі, такий дефіцит перекривається за рахунок коштів Державного бюджету України, а за змістом ч.2 ст. 73 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування» забороняється використання коштів Пенсійного фонду на цілі, не передбачені цим Законом.

Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання 26.04.2018 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Одеській області; оголошено перерву в судовому засіданні до 24.05.2018р. 10 год. 00 хв.

До судового засідання 24.05.2018р. всі учасники справи не зявились, явку представників не забезпечили.

Згідно ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

11.05.2018р. (вх. № 13254/18) від позивача надійшла заява, в якій останній просив суд розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.

15.05.2018р. (вх. № 13467/18) від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача до судового засідання явку представника не забезпечила, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

За приписами ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не зявилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи наведене, у зв'язку із неприбуттям у судове засідання 24.05.2018р. всіх учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, та надання ними клопотань про розгляд справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Відтак, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, керуючись КАС України в редакції чинній з 15.12.2017 р.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд,-

ВСТАНОВИВ:

10.03.2017р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_5 (зареєстровано у реєстрі за №1124), відповідно до якого позивач придбав квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 2 вказаного договору продаж здійснено за 2287231,00 грн.(а.с. 10-11).

За придбання вказаної квартири згідно договору купівлі продажу позивачем сплачено 2287231,00 грн., що підтверджується копією платіжного доручення № 2 від 10.03.2017р. (а.с. 13).

Під час оформлення договору купівлі-продажу позивач сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (1 % від вартості квартири) в розмірі 22872,31 грн., що підтверджується копією квитанції № 1555 від 10.03.2017р. (а.с. 12).

06.02.2018р. (вх. № 1152) ОСОБА_6 звернувся до відповідача із заявою про повернення безпідставно сплаченої з операції купівлі-продажу нерухомого майна (договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Одеса, вул. Говорова Маршала, буд.11/1, кв. 30, укладений від 10.03.2017р. між позивачем та ОСОБА_3А.) суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн. (а.с. 21-22).

09.02.2018р. (вих. № 2493/07) Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі повідомлено позивача про відсутність підстав для повернення суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн., сплаченого з операції купівлі-продажу нерухомого майна, оскільки наявність визначених п.9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», п. 15-1 Порядку сплати збору на обовязкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету ОСОБА_4 України № 1740 від 03.11.1998р., підстав заявником не доведено. Зокрема вказано, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а надана позивачем копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відображає інформацію станом на 10.03.2017 р. Згідно листа Пенсійного фонду України № 04/4238 від 02.06.2002р. лише у разі надання документа, виданого компетентним органом, який би володів інформацією щодо прав власності на нерухомість, орган Пенсійного фонду прийняв би рішення про звільнення від сплати зазначеного збору, відтак надати подання на повернення збору на обовязкове пенсійне страхування з операцій купівлі продажу нерухомого майна в сумі 22872,31 грн. неможливо (а.с. 23).

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у поверненні безпідставно сплаченого збору на обовязкове пенсійне страхування в сумі 22872,31 грн., звернувся до суду з цим позовом.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішуючи питання щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, суд керувався критеріями, закріпленими у ч. 2 ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи, які повинні дотримуватися при реалізації повноважень владного субєкта.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» від 26.06.1997 № 400/97-ВР визначено порядок справляння та використання збору на обов'язкове державне пенсійне страхування.

Пунктом 8 ст. 2 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» передбачено, що для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, об'єктом оподаткування є вартість нерухомого майна, зазначена в договорі купівлі-продажу такого майна.

Відповідно до п.10 ст.4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» на обов'язкове державне пенсійне страхування встановлюється ставка збору в таких розмірах: для платників збору, визначених пунктом 9 статті 1 цього Закону, - 1 відсоток від об'єкта оподаткування, визначеного пунктом 8 статті 2 цього Закону.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, вартість нерухомого майна (квартира за адресою: АДРЕСА_1) згідно договору купівлі-продажу 10.03.2017р., укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, становить 2287231,00 грн.

Під час оформлення договору купівлі-продажу позивач сплатив збір на обов'язкове державне пенсійне страхування (1 % від вартості квартири) в розмірі 22872,31 грн.

Згідно п. 9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» платниками збору на обов'язкове державне пенсійне страхування є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та фізичні особи, які придбавають нерухоме майно, за винятком державних підприємств, установ і організацій, що придбавають нерухоме майно за рахунок бюджетних коштів, установ та організацій іноземних держав, що користуються імунітетами і привілеями згідно із законами та міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_4 України, а також громадян, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла або придбавають житло вперше.

Суд звертає увагу, що норма п. 9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» передбачає дві умови, за яких збір на обов'язкове державне пенсійне страхування громадянами не сплачується, а саме: «громадяни, які придбавають житло і перебувають у черзі на одержання житла» або «придбавають житло вперше».

Судом встановлено, що ОСОБА_6, звернувшись до відповідача із заявою від 06.02.2018р. (вх. № 1152) про повернення безпідставно сплаченої з операції купівлі-продажу нерухомого майна (договір купівлі-продажу квартири за адресою: м. Одеса, вул. Говорова Маршала, буд.11/1, кв. 30, укладений від 10.03.2017р. між позивачем та ОСОБА_3А.) суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн. (а.с. 21-22), додав такі документи: копію квитанції № 1555 від 10.03.2018р. на 1 арк.; копію договору купівлі продажу на 2 арк.; копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на 1 арк. Зазначене вбачається, зокрема з переліку доданих до заяви від 06.02.2018р. (вх. № 1152) документів.

У заяві від 06.02.2018р. (вх. № 1152) позивач посилався на наявність передбаченої п. 9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» підстави для звільнення від сплати збору на обов'язкове державне пенсійне страхування громадянами, а саме: «придбавання житла вперше».

На підтвердження зазначених обставин відповідачу було надано лише копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відображає інформацію станом на 10.03.2017 р., зі змісту якої відповідач не мав змоги встановити факту придбавання житла вперше. Жодних інших документів, які б підтверджували наявність, визначених п. 9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» умов, за яких збір на обов'язкове державне пенсійне страхування громадянами не сплачується, позивач разом із заявою від 06.02.2018р. (вх. № 1152) не надавав, протилежного ним під час судового розгляду ним не доводилось, належними доказами не підтверджувалось.

Суд акцентує увагу на тому, що звертаючись до відповідача із заявою від 06.02.2018р. (вх. № 1152) про повернення безпідставно сплаченої з операції купівлі-продажу нерухомого майна, позивач не зазначав такої підстави як «придбання житла і перебування у черзі на одержання житла» та доказів перебування у черзі на одержання житла відповідачу не надавав, відтак останній був позбавлений врахувати їх при прийнятті рішення за результатами розгляду заяви позивача та вирішення порушеного в ній питання.

Однак, вже до суду позивачем надано копію розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 151 від 29.03.2013р., яким ОСОБА_1 поставлено на квартирний облік по загальній групі черговості з правом на пільгу як працівника прокуратури на підставі його заяви від 19.03.2013р., довідки форми №1 ЖЕО ЗАТ «Одеський автоскладальний завод» № 75 від 13.03.2013р., ст. 49. Закону України «Про прокуратуру» № 1783-XII від 05.11.1991р. (а.с. 17) та документів, що слугували підставою для його прийняття (а.с. 16-20); витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованого 16.02.2018р., індексний номер витягу 114224488 (а.с. 14-15).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, на час звернення до відповідача із заявою від 06.02.2018р. (вх. № 1152) про повернення безпідставно сплаченої з операції купівлі-продажу нерухомого майна від 10.03.2017р., позивач не зазначав про наявність факту придбання житла і перебування у черзі на одержання житла, а на підтвердження факту придбавання житла вперше не надав достатніх доказів.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що Пенсійний фонд України не володіє інформацією щодо прав власності громадян на нерухоме майно, а надана позивачем копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності відображає інформацію станом на 10.03.2017 р.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про визнання протиправними дій (бездіяльності) Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо відмови у вжитті заходів, спрямованих на повернення ОСОБА_1 безпідставно сплаченої суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення з Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 безпідставно сплаченої суму суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у розмірі 22872,31 грн. на рахунок банку отримувача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», Київ, Україна, МФО 305299, ЄДРПОУ одержувача та банку 14360570, рахунок отримувача №9100; призначення платежу 1292, суд зазначає наступне.

По-перше, зазначена позовна вимога є похідною від першої, для задоволення якої підстав судом не встановлено.

По-друге. Згідно ч.2 ст. 45 Бюджетного кодексу України Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №787 від 03.09.2013р. (далі Порядок №787) визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою (місцевими бюджетами) або під державні (місцеві) гарантії (далі - платежі).

Пунктом 3 розділу 1 Порядку №787 передбачено, що повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України (далі - органи Казначейства) з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень (далі - рахунки за надходженнями), відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

В силу пункту 5 розділу 1 Порядку №787 повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів (крім зборів та платежів, контроль за справлянням яких покладено на органи Державної фіскальної служби України (далі органи ДФС)) подається до відповідного органу Казначейства за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку.

Подання за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету.

Заява про повернення коштів з бюджету, яка подається до відповідного органу Казначейства, складається платником у довільній формі з обов'язковим зазначенням такої інформації: причини повернення коштів з бюджету, найменування платника (суб'єкта господарювання), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім'я, по батькові фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи та номер контактного телефону, сума платежу, що підлягає поверненню, спосіб перерахування коштів з бюджету - у безготівковій формі із зазначенням реквізитів рахунку одержувача коштів чи у готівковій формі.

Згідно пункту 10 розділу 1 Порядку №787 заява та подання або ухвала суду подається до відповідного органу Казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи Казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів. У разі відсутності такого нормативно-правового акта платник подає до відповідного органу Казначейства заяву та подання, дати складання яких не перевищують 30 календарних днів.

Таким чином, з урахуванням зазначених вище норм чинного законодавства та встановлених обставин в даному випадку саме на Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі покладено функції щодо подання до відповідного органу Казначейства подання на повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету зборів, платежів та інших доходів бюджетів за формою згідно з додатком 1 до Порядку №787.

Центральним обєднаним управлінням Пенсійного фонду України в м.Одесі подання про повернення ОСОБА_1 помилково сплаченого платежу до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області не надавалось.

Враховуючи, що Центральне обєднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі подання до Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області не подавало, позивач з відповідною заявою до вказаного органу також не звертався, а тому у нього не було передбачених законом підстав для повернення йому помилково сплаченого збору. За таких обставин позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Крім того, суд зазначає, що згідно з Рекомендацією Комітету ОСОБА_4 Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, яка прийнята Комітетом ОСОБА_4 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Доцільно відзначити, що здійснення дискреційних повноважень може в деяких випадках передбачати вибір між здійсненням певних дій і нездійсненням дії.

Акт, прийнятий у ході здійснення дискреційних повноважень, підлягає контролю відносно його законності з боку суду або іншого незалежного органу. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб'єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Таким чином, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Отже, суд не може перебирати на себе функцій, які відносяться до виключної компетенції субєкта владних повноважень.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач не позбавлений можливості повторно звернутись із заявою до відповідача про повернення безпідставно сплаченої суми збору на обовязкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна, надавши документальне підтвердження передбачених п. 9 ст.1 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування» умов, за яких збір на обов'язкове державне пенсійне страхування громадянами не сплачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, в звязку з чим суд відмовляє в їх задоволенні.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір з відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 229, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297, 371 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (65063, м. Одеса, вул. Отамана Чепіги, 54; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Центрального обєднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Ільфа і Петрова, будинок 4-А; ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Садова, будинок 1- А; ) про визнання протиправними дій (бездіяльності), зобовязання повернути безпідставно сплачені кошти у розмірі 22872,31 грн.,- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до п.15.5 ч.1 розділу VІІ «Перехідні положення» КАС України через Одеський окружний адміністративний суд до Одеського апеляційного адміністративного суду.

Суддя: Г.П. Самойлюк

.