Справа № 815/1418/18
Суддя: Балан Я. В.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1418/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Балан Я.В. розглянувши у порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за позовом Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: 65123, АДРЕСА_1) про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До суду з позовом звернулось Головне управління ДФС в Одеській області до ОСОБА_1 про:

стягнення заборгованості з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у відповідача наявна заборгованість, яка виникла у результаті не сплати ОСОБА_1 суми грошового зобовязання визначного податковим повідомленням-рішенням №106733-13 від 18.06.2016р. у розмірі 25 000,00 грн.

Ухвалою суду від 05.04.2018р. відкрито провадження по даній справі.

Позивачем отримано зазначену ухвалу суду - « 20.04.2018р.»

У відзиву на позовну заяву (24.04.2018р. за вхід. №11339/18) відповідач просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, з огляду на те, що належний відповідачу транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, а тому у неї відсутній обовязок сплачувати транспортний податок, у звязку з чим, позивачем безпідставно визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000,00 грн. (а.с.23-27)

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

З огляду на вищевикладене, справу розглянуто в порядку п. 4 ч. 1 ст. 263 КАС України у письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини якими обґрунтовуються вимоги позивача, докази, якими вони підтверджуються, відзив на позов представника відповідача, суд встановив наступне.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є власником автомобілю VOLKSWAGEN TOUAREG, загальний легковий, універсал-В, номер шасі WVGZZZ7PZED038872, 2014 року випуску, обєм двигуна 2967, право власності на який зареєстровано 26.08.2014р., що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХХ 294110 (а.с.28).

Головним управлінням ДФС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №106733-13 від 18.06.2016р., яким ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) визначено транспортний податок з фізичних осіб 25 000,00 грн. (а.с.13)

Оцінюючи спірні правовідносини, суд звертає увагу на наступне.

З 1 січня 2015 року набрав чинності Закон України №71-VIII від 28.12.2014р. «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», яким шляхом викладення у новій редакції ст. 267 Податкового кодексу України було введено новий податок - транспортний податок.

Так, згідно зі ст. ст. 10 та 265 Податкового кодексу України (у редакції Закону № 71-VIII) транспортний податок віднесено до місцевих податків у складі податку на майно.

Нормами пп. 267.1.1, 267.1.2 п. 267.1, п. 267.4, пп. 267.5.1 п. 267.5, пп. 267.6.1 п. 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України встановлено, що платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (при цьому, календарний рік - це проміжок часу з 1 січня по 31 грудня, який триває 365 або 366 (у високосному році) календарних днів).

Обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно з абз. 1 пп. 267.6.2 п. 267.6 ст. 267 цього Кодексу податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

У той же час, тлумачення вказаних положень Податкового кодексу України у сукупності з загальними положеннями вказаного Кодексу дають підстави для висновку про неможливість нарахування та стягнення транспортного податку за 2015 рік.

Відповідно до п. 8.1 ст. 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори.

Транспортного податку немає у переліку загальнодержавних податків та зборів (ст. 9 Кодексу).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 цього Кодексу установлення загальнодержавних податків та зборів, не передбачених цим Кодексом, забороняється.

У ст. 10 Податкового кодексу України, якою встановлено перелік місцевих податків, транспортний податок прямо не вказаний. Натомість є податок на майно (пп. 10.1.1 п. 10.1), який складається із 3 (трьох) різних податків, кожен із різними елементами податку, як їх визначено п. 7.1 ст. 7 Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 265 ПК України (у редакції Закону України № 71-VIII від 28.12.14р., що діє з 01.01.2015р.), податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Отже, транспортний податок згідно з Податковим кодексом України є місцевим податком.

Водночас, особливість місцевих податків полягає в тому, що вони за законом не можуть бути встановлені безпосередньо рішенням Верховної Ради України.

Верховна Рада України може встановлювати тільки перелік дозволених до встановлення місцевими радами місцевих податків і дозволених граничних параметрів таких податків, а власне, встановлення місцевих податків, із дотриманням встановлених Верховною Радою критеріїв - є компетенцією відповідних місцевих рад.

Відповідно до п. 8.3 ст. 8 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення), до місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних і міських рад у межах їх повноважень, і є обов'язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Водночас, відповідно п. 4.4 ст. 4 Податкового кодексу України установлення і скасування податків та зборів, а також пільг їх платникам здійснюються відповідно до цього Кодексу Верховною Радою України, а також Верховною Радою Автономної Республіки Крим, сільськими, селищними, міськими радами у межах їх повноважень, визначених Конституцією України та законами України.

Безпосереднє встановлення місцевих податків віднесено Податковим кодексом України до компетенції відповідних сільських, селищних, міських рад у межах їх повноважень.

Встановлення місцевих податків виключно відповідними рішеннями місцевих рад закріплено також п. 24 ч. 1 ст. 26 Закону "Про місцеве самоврядування в Україні" № 280/97-ВР від 21.05.97р. та ст. 143 Конституції України.

Таким чином, Верховна Рада не може безпосередньо своїм рішенням запровадити такі податки як місцеві на відповідних територіях.

Відповідно до п. 10.3 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради у межах повноважень, визначених цим Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог цього Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Згідно п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному цим Кодексом (пп. 12.3.1 п.12.3 ст.12 Податкового кодексу України).

При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов'язково визначаються об'єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов'язкові елементи, визначенні статтею 7 цього Кодексу з дотриманням критеріїв, встановлених розділом ХІІ цього Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору (пп. 12.3.2 п.12.3 ст. 12).

Копія прийнятого рішення про встановлення місцевих податків чи зборів надсилається у десятиденний строк з дня оприлюднення до контролюючого органу, в якому перебувають на обліку платники відповідних місцевих податків та зборів (пп.12.3.3 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України).

При цьому, згідно з п. 12.5 ст. 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених пп. 12.3.4 ст. 12 Податкового кодексу України.

Відповідно пп. 12.3.4 п.12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Таким чином, місцеві ради за приписами норм Кодексу мають обов'язково встановити (відповідним рішенням місцевої ради) транспортний податок і вирішити питання (на власний розсуд), чи запроваджувати податок (і в яких розмірах) на майно, відмінне від земельної ділянки. Таке рішення має бути оприлюдненим до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно зі ст. 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Тобто, виходячи з наведених вище норм Податкового кодексу України, нові податки не можуть бути визнані обов'язковими до сплати у 2015 році, адже місцеві ради не приймали і не могли прийняти і офіційно оприлюднити до 15 липня 2014 року рішення про встановлення таких податків і зборів.

Стосовно обєкту оподаткування суд зазначає, що згідно п.п. 16.1.4 п.16.1 ст.16 Податкового кодексу України, платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 36.1 ст. 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податків обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом.

Крім того, п.36.5. ст.36 Податкового кодексу України встановлено, що за невиконання або неналежне виконання податкового обов'язку відповідальність несе платник податків, крім випадків визначених цим Кодексом.

Згідно п. 38.1 ст. 38 Податкового кодексу України, виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Відповідно до пп. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, загальний легковий, універсал-В, номер шасі WVGZZZ7PZED038872, 2014 року випуску, обєм двигуна 2967, право власності на який зареєстровано 26.08.2014р., придбано відповідачем на підставі договору купівлі-продажу №914076 у ТОВ «Джерман-Автоцентр» за ціною 798 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 133000,00 грн. за комерційним курсом гривні України до долару США вказаного ТОВ «Порше Україна» на своєму офіційному сайті htpp://volkswagen.ua (а.с.29-32).

Положення пп. 267.2.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення у відповідача заборгованості) визначали, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Однак, автомобіль VOLKSWAGEN TOUAREG, загальний легковий, універсал-В, номер шасі WVGZZZ7PZED038872, 2014 року випуску, має обєм двигуна 2967, а не понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до пп. 267.3.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно п. 267.4 ст. 267 Податкового кодексу України ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000,00 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Відповідно до пп. 267.5.1 п. 267.1 ст. 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно пп. 267.6.2 п.267.6 ст. 267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до п.267.7.1 п.267.1 ст.267 Податкового кодексу України, податок сплачується за місцем реєстрації об'єктів оподаткування і зараховується до відповідного бюджету згідно з положеннями Бюджетного кодексу України.

Згідно з пп.267.8.1 п. 267.8 ст.267 Податкового кодексу України, транспортний податок сплачується, зокрема, фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Як вбачається з податкового повідомлення рішення №106733-13 прийнятого ГУ ДФС в Одеській області 18 червня 2016 року, яким нараховано грошове зобов'язання з транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000 грн., у ньому зазначено за який саме період нараховано податкове зобовязання.

З 19.02.2017р. набула чинності Методика визначення середньо ринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабміну №66 від 18.02.2016р., яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей їх віднесення до об'єктів оподаткування транспортним податком. та зазначено, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об'єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, відповідач є власником транспортного засобу, придбаного у 2014 році з обємом двигуна 2 967 куб.см., що є менше 3000 куб. см., вартістю 798 000 грн., що є менше ніж 750 розмірів мінімальної заробітної плати (1 033 500,00 грн.), встановленої законом на 1 січня.

Таким чином, суд дійшов висновку, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, а тому у відповідача відсутній обовязок сплачувати транспортний податок, у звязку з чим, позивачем безпідставно визначено суму податкового зобов'язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000,00 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висносвку, що позовна заява Головного управління ДФС в Одеській області задоволенню не підлягає, оскільки матеріалами справи підтверджено, що належний ОСОБА_1 транспортний засіб не є об'єктом оподаткування, а тому у відповідача відсутній обовязок сплачувати транспортний податок.

Керуючись ст. ст. 90, 139, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) до ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1, місцезнаходження: 65123, АДРЕСА_1) про стягнення заборгованості з транспортного податку з фізичних осіб у розмірі 25 000,00 грн. відмовити повністю.

Постанова суду може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постанова набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Балан Я.В.

.