Справа № 810/77/18
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Київ справа №810/77/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі позивач, ФОП ОСОБА_1О.) з позовом до Головного управління ДФС у Київській області (далі відповідач, ГУ ДФС у Київській області), в якому просить визнати протиправними та скасувати:

- податкові повідомлення-рішення від 10.10.2017 №, №, №;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2017 №;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2017 №Ф-.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ДФС у Київській області проведено планову документальну виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, за результатами якої складено акт перевірки від 08.09.2017 №678/10-36-13-09/НОМЕР_1. На підставі акта перевірки відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 10.10.2017 №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2017 № та вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2017 №Ф-.

Позивач вважає, що акт перевірки не відповідає вимогам Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, а оскаржувані рішення та вимога про сплату боргу є протиправними.

Позивач наголошує, що контролюючим органом при складані акту перевірки не було взято до уваги дані податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік. У зв'язку з цим, на думку позивача, ГУ ДФС у Київській області безпідставно встановлено розбіжність валового доходу за перевіряємий період в розмірі 3837169,10 грн та безпідставно зменшено валові витрати в розмірі 232288,66 грн.

Вказані порушення вплинули на формування суми чистого доходу. Так, перевіркою встановлено заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності платником податків - фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на суму 258279,85 грн. В свою чергу донарахування контролюючим органом суми чистого прибутку, призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 46135,49 грн., заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності та з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності на суму 3874,19 грн. та в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 64222,96 грн.

Що стосується, відхилення з податку на додану вартість в розмірі 91683,00 грн. за грудень 2014 року, позивач зазначає, що відповідно до поданої податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 рік ФОП ОСОБА_1 задекларовано обсяг постачання на суму 139213,00 грн. (без ПДВ), який підтверджено бухгалтерськими документами, які були надані під час проведення перевірки.

Відповідач позов не визнав, в обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що посадові особи контролюючого органу при проведенні перевірки позивача та оформленні її результатів діяли на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачені законодавством України, а податкові повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних санкцій та вимога про сплату боргу (недоїмки) є законними.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.01.2018 відкрито спрощене провадження у справі та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Протокольною ухвалою від 20.02.2018 суд вирішив здійснювати розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В03 №457557, ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) зареєстрована як фізична особа підприємець з 30.09.2010 за адресою: 07261, Київська область, Іванківський район, с. Блідча, вул. Володі Шишкова, буд. 5 (том 1, а.с. 118).

У період з 18.08.2017 по 04.09.2017, на підставі п.77.1, п.77.2, п.77.4 ст. 77 Податкового кодексу України, відповідно до направлень від 18.08.2017 №1955, №1941 та №1942, виданих ГУ ДФС у Київській області, наказу ГУ ДФС у Київській області від 07.08.2017 №1447 (том 1, а.с. 190, 192-194) та згідно плану-графіка проведення планових виїзних перевірок субєктів господарювання на III квартал 2017 року, посадовими особами ГУ ДФС у Київській області проведена документальна планова виїзна перевірка фінансово - господарської діяльності з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи та з питань нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016. Результати перевірки оформлені актом від 08.09.2017 №678/10-36-13-09/НОМЕР_1 (далі акт перевірки) (том 1, а.с. 119-148).

В акті перевірки зазначено, що при проведенні перевірки встановлено неналежне ведення книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність затвердженої Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481, №38 від 21.01.2016 зареєстрованій в Іванківському відділені Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, в частині невірного відображення суми фактично отриманих доходів, понесених витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7 та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4), чим порушено вимоги пп.8, пп.9 п.6 Порядку ведення Книг обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16 вересня 2013 року №481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 жовтня 2013 року за №1686/24218 та підпункт "а" пункту 176.1 статті 176 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 125).

Перевіркою правильності визначення валового доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи за перевіряємий період, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки виявлено розбіжності (том 1, а.с. 126).

В ході проведення перевірки встановлено, що згідно виписок банку ФОП ОСОБА_1 отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 суму валового доходу в розмірі 2885289,60 грн. без ПДВ, згідно книги обліку доходів та витрат відображена сума валового доходу без ПДВ в сумі 2860141,78 грн., згідно поданої декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік сума задекларованого отриманого валового доходу становить 2926397,85 грн. без ПДВ, в результаті чого вбачається що у ФОП ОСОБА_1 структура доходів в 2014 році формується по першій події, а не по фактичному зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок, що призвело до завищення суми валових доходів на суму 41108,25 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 126).

Крім того, перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_1 декларація про майновий стан і доходи подана з нульовими показниками, проте згідно виписок банку отримано на розрахунковий рахунок дохід в сумі 4015230,96 грн. без ПДВ, чим підтверджується задекларованим податковим зобовязанням з податку на додану вартість в сумі 4223391,00 грн. без ПДВ та книгою обліку доходів та витрат, чим порушено вимоги пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 127).

Також в ході проведення перевірки встановлено, що згідно виписок банку отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 суму валового доходу в розмірі 4238712,95 грн. без ПДВ, згідно книги обліку доходів та витрат відображена сума валового доходу без ПДВ в сумі 4375666,50 грн., згідно поданої декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік сума задекларованого отриманого валового доходу становить 4375666,50 грн. без ПДВ, яка дорівнює задекларованому податковому зобовязанню з податку на додану вартість в сумі 4375666,50 грн. без ПДВ, в результаті чого вбачається що у ФОП ОСОБА_1 структура доходів в 2016 році формувалась по першій події, а не по фактичному зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок, що призвело до завищення суми валових доходів на суму 136953,55 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 127).

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при поданні річної податкової декларації про майновий стан і доходи згідно книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 структуру валових доходів формується датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається раніше: дата зарахування коштів та/або дата відвантаження товарів так і структура валових витрат яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається раніше: дата списання коштів та/або дата отриманням платником податку товарів/послуг, а саме по першій події, а не по фактичному зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок, що призвело до завищення суми валових витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на загальну суму 232288,66 грн. без ПДВ (том 1, а.с. 130).

Враховуючи порушення, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу валового доходу за надані послуги по лісозаготівлі суму по першій події, яка сталася раніше за який ще не отримано дохід на розрахунковий рахунок, тобто маючи дебіторську заборгованість, в результаті чого зменшено суму задекларованого валового доходу, відповідно пропорційно віднімається сума валових витрат відображених в податкових декларація про майновий стан і доходи в наступних розмірах: за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 2% , за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 - та за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 4% в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пп.2.1.2.2 пп.2.1.2.1 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки, чим порушено пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 130).

Отже, враховуючи вищезазначене, при перевірці правильності визначення витрат, повязаних із здійсненням підприємницької діяльності, відображених у додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, з даними про суми валових витрат, встановленими в ході перевірки встановлено завищення ФОП ОСОБА_1 витрат на загальну суму 232288,66 грн., чим порушено вимоги пункту 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 130).

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу, відображеного в додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки, встановлено заниження суми чистого доходу на загальну суму 275174,35 грн., чим порушено пункт 177.1, пункт 177.2, пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пп.2.1.2.1, пп.2.1.2.2 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки (том 1, а.с. 131).

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності за 2014-2016 роки, що підлягає сплаті до бюджету ФОП ОСОБА_1 встановлено заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 46135,49 грн., чим порушено пункт 167.1 статті 167, пункт 177.2 статті 177 Податкового кодексу України, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пп.2.1.2.2. п. 2.1 розділу 2 акту перевірки (том 1, а.с. 131).

В акті перевірки зазначено, що відповідно до підпункту 2 частини 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких він отриманий то дані, вказані в додатку 4 до Податкової декларації про майновий стан і доходи повинні збігатися з даними, зазначеними у звітності з єдиного внеску (таблиця 1 додатка 5 Звіту з єдиного внеску до Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообовязкове держане соціальне страхування) (том 1, а.с. 137).

У додатку до Податкової декларації про майновий стан і доходи вказується розмір середньомісячного річного оподатковуваного доходу, який розраховується як отриманий загальний річний оподатковуваний дохід, зменшений на суму документально підтверджених річних витрат та поділений на кількість календарних місяців, протягом яких отримано такий дохід (прибуток) (абзац третій пункт 177.2 статті 177 Податковим кодексом України) (том 1, а.с. 137).

Отже, у графі 2 таблиці 1 додатка 5 до Звіту з єдиного внеску сума чистого доходу (прибутку), в рядках календарних місяців зазначається як середньомісячний річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом ділення річного чистого доходу (прибутку) на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. При цьому в місяцях, в яких дохід не отримувався, (на підставі даних Книги обліку доходів і витрат) у таких графах проставляється прочерк (на паперових носіях), у разі надсилання Звіту в електронній формі поле залишається незаповненим (том 1, а.с. 137).

Отже, перевіркою достовірності відображення у звітності сум доходу, отриманого від здійснення діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на який нараховується єдиний внесок з урахуванням максимальної величини встановлено заниження бази нарахування єдиного соціального внеску (том 1, а.с. 137).

Згідно з пунктом 11 статті 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (зі змінами та доповненнями), єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування", встановлюється за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у розмірі - 34,7% та у 2016 році - 22% визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" бази нарахування єдиного внеску (том 1, а.с. 138).

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування з сум доходу від здійснення підприємницької діяльності, на який нараховується єдиний внесок за період з 01.01.2014 по 31.12.2015 у розмірі - 34,7% та у 2016 році - 22% встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за перевіряємий період занижено ЄСВ на загальну суму 64222,96 грн., за рахунок заниження чистого доходу з якого відраховується єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, чим порушено вимоги пункту 2 частини першої статті 7, частини одинадцятої статті 8, статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI (зі змінами та доповненнями) та в результаті донараховано єдиний внесок на загальну суму 64222,96 грн. (том 1, а.с. 139).

В акті перевірки зазначено, що перевірка правильності обчислення, повноти та своєчасності перерахування до бюджету військового збору проведена відповідно до статті 168, пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (том 1, а.с. 145).

Перевіркою правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу з якого нараховується військовий збір встановлено заниження суми чистого оподаткованого доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 в сумі 258279,85 грн. без ПДВ, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в п.2.1.2.3, пп.2.1.2.2, пп.2.1.2.1 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки (том 1, а.с. 145).

Заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на суму 258279,85 грн. без ПДВ, призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності на суму 3874,19 грн., чим порушено пункт 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України (том 1, а.с. 146).

В акті перевірки зазначено, що згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість сума податкових зобовязань за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 становить 2793607,00 грн. без ПДВ, при цьому сума валових доходів задекларованих в декларації про майновий стан і доходи становить 2926397,85 грн. без ПДВ та за даними перевірки 2885289,60 грн. без ПДВ, в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 91683,00 грн. без ПДВ, враховуючи той факт, що згідно наданого пояснення дебіторська заборгованість протягом 2014 року рахувалась відсутня, чим порушено пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 126-127).

Висновки акта перевірки містять порушення позивачем вимог:

- пп. 8, пп. 9, п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 №481 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 №1686/24218 та пп. "а" п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України, в частині неналежного ведення книги обліку доходів і витрат, які ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, в частині невірного відображення суми фактично понесених інших витрат, безпосередньо повязаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7 та суми чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8);

- п. 167.1 ст. 167, п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за 2015-2016 рік на загальну суму 275174,35 грн., що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 46135,49 грн.;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, в частині заниження чистого оподаткованого доходу від здійснення підприємницької діяльності платником податків - ФОП ОСОБА_1 за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на суму 258279,85 грн., призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності та з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської діяльності на суму 3874,19 грн.;

- п. 2 ч. 1 ст.7, ч. 11 ст. 8, ч. 2 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування" та в результаті чого донараховано єдиний внесок на загальну суму 64222,96 грн.

- п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, в частині заниження суми податкового зобовязання в сумі 91683,00 грн., що призвело до заниження податку на додану вартість в сумі 18336,00 грн.;

- встановлено не подання за І кв. 2014 року та несвоєчасне подання за І, III кв. 2015 року та І-IV кв. 2016 року податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) до органів доходів і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, чим порушено п. 176.2 б п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України.

Не погоджуюсь з висновками акта перевірки позивач подав заперечення, за результатом розгляду яких ГУ ДФС у Київській області листом від 05.10.2017 №3297/ФОП/10-36-13-09 повідомило про залишення висновків акта без змін (том 1, а.с. 195-196).

На підставі акта перевірки ГУ ДФС у Київській області прийняті:

- податкове повідомлення-рішення від 10.10.2017 № форми "Р", яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 75935,29 грн., з яких сума за податковими зобовязаннями - 46135,49 грн., сума за штрафними санкціями 11533,86 грн., сума пені - 18265,94 грн. (том 1, а.с. 197);

- податкове повідомлення-рішення від 10.10.2017 № форми "Р", яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з податку на додану вартість у розмірі 31224,55 грн., з яких сума за податковими зобовязаннями - 18336,00 грн., сума за штрафними санкціями 4584,00 грн., сума пені - 8304,55 грн. (том 1, а.с. 199);

- податкове повідомлення-рішення від 10.10.2017 № форми "Р", яким позивачу збільшено суму грошового зобовязання з військового збору у розмірі 6338,66 грн., з яких сума за податковими зобовязаннями - 3874,19 грн., сума за штрафними санкціями 968,54 грн., сума пені - 1495,93 грн. (том 1, а.с. 198);

- вимогу від 10.10.2017 №Ф- про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску у розмірі 64222,96 грн. (том 1, а.с. 201);

- рішення від 10.10.2017 № про застосування штрафних санкцій у розмірі 11672,12 грн. за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску (том 1, а.с. 200).

Не погоджуючись із вищевказаними рішеннями та вимогою про сплату боргу позивач звернувся із скаргою до ДФС України від 25.10.2017 №б/н (том 1, а.с. 159-162). Рішеннями ДФС України від 28.11.2017 №15806/Я/99-99-11-02-02-25 скаргу представника позивача залишено без розгляду (том 1, а.с. 164-165).

Не погоджуючись з прийнятими ГУ ДФС у Київській області податковими повідомленнями-рішеннями від 10.10.2017 №, №, №; рішенням про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2017 № та вимогою про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2017 №Ф-, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі ПК).

Абзацем 1 підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов'язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок (абз. 2 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об'єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка (абз. 5 пп. 75.1.2 п. 75.1 ст.75 ПК).

Згідно з пунктом 77.1 статті 77 ПК, документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

Пунктом 77.2 статті 77 ПК передбачено, що до плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування та затвердження плану-графіка, перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 77.4 статті 77 ПК, про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки вручено під розписку або надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки.

З аналізу вищевказаних правових норм слідує, що на законодавчому рівні визначено право відповідача на законних підставах та з дотриманням встановленого порядку проводити планові виїзні перевірки, призначення яких здійснюється за наявності затвердженого плану-графіку шляхом видання відповідного наказу.

Згідно з пунктом 44.1 статті 44 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пункту 44.2 статті 44 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для обрахунку об'єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

У силу положень пункту 177.1 статті 177 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу.

Пунктом 177.2 статті 177 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Відповідно до пункту 177.3 статті 177 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).

Положеннями пункту 177.4 статті 177 ПК (у редакції, чинній до 31.12.2014) передбачено, що до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати, що включаються до витрат операційної діяльності згідно з розділом III цього Кодексу.

Згідно з пунктом 138.1 статті 138 ПК (у редакції, чинній до 31.12.2014), витрати, що враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування, складаються, зокрема, із витрат операційної діяльності, які визначаються згідно з пунктами 138.4, 138.6 - 138.9, підпунктами 138.10.2 - 138.10.4 пункту 138.10, пунктом 138.11 цієї статті.

Законом України від 28.12.2014 № 71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України було викладено в новій редакції, згідно положень якої до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат (підпункт 177.4.1); витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов'язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов'язкове страхування життя або здоров'я працівників у випадках, передбачених законодавством (підпункт 177.4.2); суми єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (підпункт 177.4.3); інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов'язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв'язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов'язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов'язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (підпункт 177.4.4).

Згідно з підпунктом "а" пунктом 176.1 статті 176 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платники податку зобов'язані вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов'язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 177.10 статті 177 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), фізичні особи - підприємці зобов'язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядок її ведення затверджені наказом Міндоходів України від 16.09.2013 №481, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України від 01.10.2013 за №1686/24218 (далі Порядок).

Згідно із пунктом 5 Порядку, записи у Книзі виконуються за підсумками робочого дня, протягом якого отримано дохід.

У відповідності до пункту 6 Порядку, самозайняті особи заносять до Книги відомості в такому порядку: 1) у графі 1 зазначається дата запису; 2) у графі 2 відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг); 3) у графі 3 вказується сума повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) та/або повернутої передплати; 4) графа 4 розраховується як різниця між отриманим доходом від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності (графа 2) та сумою повернутих самозайнятою особою коштів за товари (роботи та послуги) (графа 3); 5) у графі 5 зазначаються реквізити документа, який підтверджує понесені витрати, що безпосередньо пов'язані з отриманим доходом. Документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвічують факт оплати товарів, робіт, послуг; 6) у графі 6 відображається сума витрат, які документально підтверджені та безпосередньо пов'язані з отриманням доходу за підсумками дня; 7) у графі 7 відображається сума витрат на оплату праці та нарахування на оплату праці найманих осіб, понесені у звітному місяці; 8) у графі 8 відображається сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов'язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, зокрема, витрати на сплату послуг, зв'язку, орендних та комунальних платежів тощо; 9) у графі 9 зазначається сума чистого оподатковуваного доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період (графа 4) та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професіональної діяльності (графи 6, 7, 8).

Отже, законодавчо визначено обовязок вести книгу доходів і витрат щоденно, та вносити дату запису.

Згідно з пунктами 1, 2 частини другої статті 6 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон №2464, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), платник єдиного внеску зобов'язаний: своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; вести облік виплат (доходу) застрахованої особи та нарахування єдиного внеску за кожним календарним місяцем і календарним роком, зберігати такі відомості в порядку, передбаченому законодавством.

Положеннями абзацу 3 пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464 встановлено, що фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців) є платниками єдиного внеску.

Частиною третьою статті 6 Закону №2464 визначено, що обов'язки, передбачені частиною другою цієї статті, поширюються на платників, зазначених у пунктах 1, 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 9 Закону №2464, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Згідно з абзацом 1 пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених, зокрема, у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною третьою статті 7 Закону №2464 встановлено, що нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

За визначеннями, наведеними у пунктах 4, 5 частини 1 статті 1 Закону №2464, максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює двадцяти п'яти розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом, на яку нараховується єдиний внесок; мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Відповідно до абзацу 4 пункту 164.1 статті 164 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), базою оподаткування для доходів, отриманих від провадження господарської або незалежної професійної діяльності, є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається відповідно до пункту 177.2 статті 177 та пункту 178.3 статті 178 цього Кодексу.

В ході проведення перевірки відповідачем встановлено, що згідно виписок банку ФОП ОСОБА_1 отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 суму валового доходу в розмірі 2885289,60 грн. без ПДВ, згідно книги обліку доходів та витрат відображено сума валового доходу без ПДВ в сумі 2860141,78 грн., згідно поданої декларації про майновий стан і доходи за 2014 рік сума задекларованого отриманого валового доходу становить 2926397,85 грн. без ПДВ, в результаті чого вбачається що у ФОП ОСОБА_1 структура доходів в 2014 році формується по першій події, а не по фактичному зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок, що призвело до завищення суми валових доходів на суму 41108,25 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 126).

Крім того, перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_1 декларація про майновий стан і доходи подана з нульовими показниками, проте згідно виписок банку отримано на розрахунковий рахунок дохід в сумі 4015230,96 грн. без ПДВ, чим підтверджується задекларованим податковим зобовязанням з податку на додану вартість в сумі 4223391,00 грн. без ПДВ та книгою обліку доходів та витрат, чим порушено вимоги пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 127).

Також в ході проведення перевірки встановлено, що згідно виписок банку отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 ФОП ОСОБА_1 суму валового доходу в розмірі 4238712,95 грн. без ПДВ, згідно книги обліку доходів та витрат відображена сума валового доходу без ПДВ в сумі 4375666,50 грн., згідно поданої декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік сума задекларованого отриманого валового доходу становить 4375666,50 грн. без ПДВ, яка дорівнює задекларованому податковому зобовязанню з податку на додану вартість в сумі 4375666,50 грн. ПДВ, в результаті чого вбачається що у ФОП ОСОБА_1 структура доходів в 2016 році формувалась по першій події, а не по фактичному зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок, що призвело до завищення суми валових доходів на суму 136953,55 грн. без ПДВ, чим порушено вимоги пункту 177.1 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 127).

Відповідач у відзиві на позовну заяву звертав увагу, що згідно вимог чинного законодавства, фізична особа-підприємець на загальній системі оподаткування здійснює декларування доходів та витрат на основі касового методу обліку, а саме, після зарахування відповідних коштів за надані товари, роботи (послуги) на рахунок платника податків.

Перевіркою встановлено, що ФОП ОСОБА_1 при поданні річної податкової декларації про майновий стан і доходи згідно книги обліку доходів та витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 структуру валових доходів формується датою виникнення податкових зобовязань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається раніше: дата зарахування коштів та/або дата відвантаження товарів так і структура валових витрат яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається раніше: дата списання коштів та/або дата отриманням платником податку товарів/послуг, а саме по першій події, а не по фактичному зарахуванні коштів на розрахунковий рахунок, що призвело до завищення суми валових витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 на загальну суму 232288,66 грн. без ПДВ (том 1, а.с. 130).

Враховуючи порушення, що ФОП ОСОБА_1 віднесено до складу валового доходу за надані послуги по лісозаготівлі суму по першій події, яка сталася раніше за який ще не отримано на розрахунковий рахунок, тобто маючи дебіторську заборгованість, в результаті чого зменшено суму задекларованого валового доходу, відповідно пропорційно віднімається сума валових витрат відображених в податкових декларація про майновий стан і доходи в наступних розмірах: за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 - 2% , за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 - та за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 - 4% в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пп.2.1.2.2 пп.2.1.2.1 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки, чим порушено пункт 177.4 статті 177 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 130).

Позивач у своїх письмових поясненнях зазначає, що протягом перевіряємого періоду до Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці вносились дані на підставі первинних документів по фактичному зарахування коштів. Ураховуючи значний об'єм первинних бухгалтерських документів та той факт, що контролюючий орган не ставить під сумнів реальність здійснення господарських операцій позивача, аналогічно в акті й відсутні будь-які порушення щодо правильності оформлення таких документів, позивач надав вибіркові копії податкових накладних, рахунків фактур, актів приймання виконаних робіт та витяги з банківських виписок, які, на думку позивача, вказують на те, що бухгалтерський облік ведеться позивачем саме на підставі первинних бухгалтерських документів по фактичному зарахуванню коштів.

Зокрема, 1) 25.12.2013 між ФОП ОСОБА_1 та ДП "Клавдієвське лісове господарство" було укладено договір №80 про виконання робіт та надання послуг, пов'язаних з лісівництвом (том 2, а.с. 69-72).

Відповідно до первинних бухгалтерських документів, а саме: податкової накладної від 31.01.2014 №2, рахунку-фактури від 31.01.2014 №2, акту приймання-передачі виконаних робіт від 31.01.2014, позивачем були виконані роботи згідно умов договору від 25.12.2013 №80.

13 лютого 2014 року ДП "Клавдієвське лісове господарство", на підставі рахунку-фактури від 31.01.2014 №2, здійснило оплату наданих послуг пов'язаних з лісівництвом в розмірі 21898,34 грн., про що свідчить банківська виписка (том 2, а.с. 82).

Позивач пояснює, що вказана сума коштів відносилась до складу валових доходів за лютий 2014 року лише після зарахування коштів на свій рахунок.

2) 25.12.2013 між ФОП ОСОБА_1 та ДП "Іванківське лісове господарство" було укладено договір №1 про та надання послуг у лісовому господарстві (том 2, а.с. 83-87)

Відповідно до первинних бухгалтерських документів, а саме: податкової накладної від 31.01.2015 №3, рахунку-фактури від 31.01.2015 №1, актів приймання передачі робіт по заготівлі деревини за січень 2015 року позивачем були виконані роботи згідно умов договору від 25.12.2013 №1 (том 2, а.с. 88-102).

10 лютого 2015 року ДП "Іванківське лісове господарство", на підставі рахунку-фактури від 31.01.2015 №1, здійснило оплату наданих послуг в лісовому господарстві в розмірі 239029,79 грн., про що свідчить банківська виписка (том 2, а.с. 107)

Позивач пояснює, що вказана сума коштів відносилась до складу валових доходів за лютий 2015 року лише після зарахування коштів на свій рахунок.

Також, відповідно до первинних бухгалтерських документів, а саме: податкових накладних від 31.01.2016 №1, №2 та №3, рахунку-фактури від 31.01.2016 №1, актів приймання - передачі робіт по заготівлі деревини за січень 2016 року позивачем були виконані роботи, згідно умов договору від 25.12.2013 №1 (том 1, а.с. 112-126).

10 лютого 2016 року ДП "Іванківське лісове господарство", на підставі рахунку-фактури від 31.01.2016 №1, здійснило оплату наданих послуг в лісовому господарстві в розмірі 280646,30 грн., про що свідчить банківська виписка (том 2, а.с. 136)

Позивач пояснює, що вказана сума коштів відносилась до складу валових доходів за лютий 2016 року лише після зарахування коштів на свій рахунок.

Що стосується порядку відображення сум валових витрат в Книзі обліку доходів і витрат, позивач зазначає наступне.

На підставі договірних відносин між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Промислові мастила-цептр", позивачем, у відповідності до видаткової накладної від 18.02.2014 №, податкової накладної від 18.02.2014 №495 та рахунку від 18.02.2014 №, здійснено оплату товару 24.02.2014, а саме: оливи моторної М-10Г2к 180 кг. в розмірі 2550,00 грн., про що свідчить банківська виписка (том 2, а.с. 76-79).

Позивач пояснює, що вказана сума коштів відносилась до складу валових витрат за лютий 2014 року лише після оплати коштів згідно з вказаним рахунком.

Також, на підставі договірних відносин між ФОП ОСОБА_1 та ТОВ "Бензотрейд", позивачем, у відповідності до видаткової накладної від 16.03.2016 №268 та рахунку на оплату від 14.03.2016 №318, здійснено оплату товару 15.03.2016, а саме: бензопил, шин та ланцюгів на загальну суму в розмірі 97960,00 грн., про що свідчить банківська виписка (том 2, а.с. 127-129).

Позивач зазначає, що вказана сума коштів відносилась до складу валових витрат за березень 2016 року лише після оплати коштів згідно з вказаним рахунком.

Суд зазначає, що доходи підприємця визначаються за касовим методом. Тобто, до того, як підприємець не отримав гроші на свій рахунок або в касу, доходу в нього немає. Витрати відображаються підприємцем в момент отримання доходу, якого вони стосуються.

В акті перевірки зазначено, що "…ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді вела книгу обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затверджену Наказом Державної податкової адміністрації України від 24.12.2010 №1025 зареєстрованій в Іванківському відділені Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області від 23.02.2011 №236/1" (том 1, а.с. 125).

З наявною в матеріалах справи копією вказаної книги (том 2, а.с. 54-58) судом встановлено, що остання ведеться позивачем в порушення Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність. Зокрема, графи книги обліку доходів і витрат заповнені підсумковими даними за місяць, квартал 2014 року, 2015 року, 2016 року, тобто не щоденно, та без внесення до відповідних граф реквізитів документів, які б підтверджували понесені витрати.

У звязку з тим, що позивач не заповнював правильно графи книги обліку доходів і витрат, суд не може співставити момент (дату) відображення ним фактично отриманого доходу, понесення витрат з моментом (датою) фактичного зарахування коштів на розрахунковий рахунок за отримані товари, роботи (послуги).

Відтак, суд відхиляє посилання позивача щодо ведення ним бухгалтерського обліку відповідно до вимог чинного законодавства.

Окрім того, позивач вказує, що в акті перевірки зазначено, що перевіркою виписок банку ФОП ОСОБА_1 отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 суму валового доходу в розмірі 2885289,60 грн. без ПДВ (том 1, а.с. 67). Проте, таке твердження є необґрунтованим, оскільки, згідно виписок банку по рахунку №5752 оборот по кредиту становить за 1 квартал - 724441,63 грн., за 2 квартал - 841445,75 грн. за 3 квартал - 943390,37 грн. за 4 квартал - 1298540,15 грн., що загалом складає 3807817,90 грн. з ПДВ (3173181,58 грн. без ПДВ) (том 2, а.с. 28-36).

Перевіркою виписок банку ФОП ОСОБА_1 отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 суму валового доходу в розмірі 2885289,60 грн. без ПДВ (том 1, а.с. 67). В свою чергу, згідно виписок банку по рахунку №5752, оборот по кредиту становить за 1 квартал - 892905.58 грн., за 2 квартал - 1194776,31 грн. за 3 квартал - 1285559,77 грн. за 4 квартал - 1632198,93 грн., що загалом складає 5005440.59 грн. з ПДВ (4171200,50 грн. без ПДВ) (том 2, а.с. 19-27).

Перевіркою виписок банку ФОП ОСОБА_1 отримано на розрахунковий рахунок за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 суму валового доходу в розмірі 4238712,95 грн. без ПДВ (том 1, а.с. 67). Разом з тим, згідно виписок банку по рахунку №5752 оборот по кредиту становить за 1 квартал - 1318769.13 грн., за 2 квартал - 1116646,94 грн. за 3 квартал - 1344925,54 грн. за 4 квартал - 1424733,22 грн., що загалом складає 5205074,83 грн. з ПДВ (4337562,33 грн. без ПДВ.) (том 2, а.с. 11-18).

Суд зазначає, що в акті перевірки зазначено про наявність у ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоду, окрім банківського рахунку №5752, ще 9 інших рахунків в установах банку (том 1, а.с. 22).

Для перевірки сум отриманого валового доходу згідно виписок банку, зазначених в акті перевірки, судом ухвалою від 11.04.2018 було витребувано у позивача виписки з банку за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 (том 2, а.с. 45). Натомість, позивач вимоги ухвали суду в цій частині не виконав.

Відтак, суд відхиляє посилання позивача на неправильне відображення в акті перевірки сум отриманого валового доходу згідно виписок банку за період 01.01.2014 по 31.12.2016.

Разом з тим, судом встановлено помилкове відображення в акті перевірки даних декларації про майновий стан і доходи позивача за 2015 рік.

Так, відповідачем зазначено, що за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 ФОП ОСОБА_1 декларація про майновий стан і доходи подана з нульовими показниками (том 1, а.с. 19).

Судом встановлено, що при перевірці правильності визначення витрат, повязаних із здійсненням підприємницькою діяльності, відображених у додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки, з даними про суми валових витрат, встановленими в ході перевірки, відповідачем використовувались дані декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками (том 1, а.с. 20).

Також, при перевірці правильності визначення валового доходу у період з 01.01.2014 по 31.12.2016, відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи за перевіряємий період, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки, відповідачем використовувались дані декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками (том 1, а.с. 18).

При перевірці правильності визначення суми чистого оподаткованого доходу, відображеного в додатку до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2014-2016 роки, з даними про чистого доходу, встановленими в ході перевірки, відповідачем використовувались дані декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з нульовими показниками (том 1, а.с. 23).

Натомість, відповідно до наявної в матеріалах справи копії податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік з відміткою контролюючого органу від 06.02.2016 про прийняття вказаної декларації разом з розрахунком податкових зобовязань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманих самозайнятою особою, сума одержаного доходу - 4054671,74 грн., вартість документально підтверджених витрат, повязаних з господарською діяльністю - 3993982,54 грн., сума чистого оподаткованого доходу 60689,20 грн. (том 2, а.с. 63-65).

Відповідач у відзиві на позовну заяву не надав пояснення, на яких підставах в акті перевірки дані декларації про майновий стан і доходи зазначені з нульовими показниками, тоді як, згідно з наявною у матеріалах справи копії декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік, валовий дохід і валові витрати зазначені як 4054671,74 грн. та 3993982,54 грн. відповідно, а сума чистого оподаткованого доходу 60689,20 грн.

Отже, висновок відповідача, що перевіркою правильності визначення валового доходу за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 відображеного в податковій декларації про майновий стан і доходи за перевіряємий період, з даними про суми валового доходу, встановленими в ході перевірки виявлено розбіжності в сумі +3837169,10 грн. є необґрунтованим.

Висновок відповідача, що перевіркою правильності визначення валових витрат за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 відображених в податковій декларації про майновий стан і доходи за перевіряємий період, з даними про суми валових витрат, встановленими в ході перевірки виявлено розбіжності в сумі -232288,66 грн. є необґрунтованим.

Також необґрунтованим є висновок відповідача щодо заниження позивачем у період з 01.01.2014 по 31.12.2016 суми чистого оподаткованого доходу на загальну суму 275174,35 грн.

Ураховуючи, що відповідачем не вірно визначено суму чистого оподатковуваного доходу, який є підставою для визначення розміру військового збору та податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності, суд дійшов висновку щодо помилковості вирахування відповідачем суми військового збору та суми податку на доходи фізичних осіб. Відтак, податкові повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 10.10.2017 № та № є протиправними та підлягають скасуванню.

Так само, у зв'язку з встановленням судом неправильного визначення відповідачем заниження оподатковуваного доходу, суд дійшов висновку про помилковість розрахунку заниження сум єдиного внеску. А відтак, рішення ГУ ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2017 № та вимога ГУ ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2017 №Ф- є протиправними та підлягають скасуванню.

При цьому, скасовуючи оспорювані податкові повідомлення-рішення, рішення та вимогу, суд виходив з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05.12.2006 у справі №21-527во06, відповідно до якої рішення, у якому недійсну частину не можна виокремити, ідентифікувати, є недійсним у цілому.

Надаючи правову оцінку підставам відповідальності і розміру податкового зобов'язання, нарахованого контролюючим органом, суд не вправі підміняти собою такий орган та приймати рішення щодо зміни чи визначення суми податкового зобов'язання. Суд виключно досліджує прийняті рішення суб'єкта владних повноважень на предмет їх відповідності закону. Така позиція суду узгоджується із позицією Верховного суду України, викладеною в постанові Пленуму Верховного суду України від 24.10.2008 №13, згідно з якою суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень.

Що стосується податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 10.10.2017 №, суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, що згідно поданих декларацій з податку на додану вартість відповідно р. V Податкового кодексу України, поданих до Іванківській ОДПІ за період з 01.01.2014 по 31.12.2016 податкові зобовязання ФОП ОСОБА_1 формуються по першій події, що сталася раніше: дата зарахування коштів від покупця (замовника) на банківський рахунок платника податку або дата відвантаження товарів (робіт, послуг) - дата оформлення документа, що засвідчує факт виконання робіт (послуг) платником податку.

За період з 01.01.2014 по 31.12.2014 ФОП ОСОБА_1 задекларовано податкових зобовязань по податку на додану вартість у сумі 2276842,00 грн.

Перевіркою правильності визначення суми податкового зобовязання за 2014-2016 роки встановлено заниження суми податкового зобовязання на загальну суму 91683,00 грн., чим порушено пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України, в результаті порушень податкового законодавства, що відображено в пп.2.1.2.1 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки (том 1, а.с. 139-140).

В пп.2.1.2.1 п. 2.1 розділу 2 акту перевірки зазначено, що згідно поданих податкових декларацій з податку на додану вартість сума податкових зобовязань за період з 01.01.2014 по 31.12.2014 становить 2793607,00 грн. без ПДВ, при цьому сума валових доходів задекларованих в декларації про майновий стан і доходи становить 2926397,85 грн. без ПДВ та за даними перевірки 2885289,60 грн. без ПДВ, в результаті чого встановлено заниження суми податкового зобовязання з податку на додану вартість на суму 91683,00 грн. без ПДВ, враховуючи той факт, що згідно наданого пояснення дебіторська заборгованість протягом 2014 року рахувалась відсутня, чим порушено пункт 187.1 статті 187 Податкового кодексу України (том 1, а.с. 126-127).

Згідно з пунктом 187.1 статті 187 ПК (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), датою виникнення податкових зобов'язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Порядок оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 №727, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 26.10.2015 за №1300/27745 (в редакції станом на момент оформлення відповідачем акта перевірки, далі - Порядок №727).

Згідно з пунктом 3 Розділу ІІ Порядку №727, акт документальної перевірки повинен містити систематизований виклад виявлених під час перевірки фактів порушень норм законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

В акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (п. 4 Розділу ІІ Порядку №727).

Відповідно до пункту 5 Розділу ІІ Порядку №727, факти виявлених порушень законодавства з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об'єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов'язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб'єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Підпунктом 2 пункту 4 Розділу ІІІ Порядку №727 встановлено, що у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно:

- чітко викласти зміст порушення з посиланням на конкретні пункти і статті законодавчих актів (міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України і якими регулюються питання оподаткування), що порушені платником податків, зазначити період (календарний день, місяць, квартал, півріччя, три квартали, рік) фінансово-господарської діяльності платника податків та господарську операцію, при здійсненні якої вчинено це порушення;

- зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, повязані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення;

- у разі відсутності первинних документів, документів податкового або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів;

- у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів;

- у разі відмови посадових осіб платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії (його законного представника), та переліку документів, які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки;

- у разі надання посадовими особами платника податків або його законними представниками посадовим особам контролюючого органу письмових пояснень щодо встановлених порушень податкового законодавства та/або причин ненадання первинних та інших документів, що підтверджують встановлені порушення, або їх копій факти надання таких пояснень необхідно відобразити в акті документальної перевірки, а факт відсутності або порушення правильності ведення податкового та/або бухгалтерського обліку фіксується в описовій частині акта документальної перевірки.

Отже, факт виявленого порушення має бути чітко висвітлений та описаний контролюючим органом, з посиланням на первинні або інші документи, які зафіксовані в бухгалтерському та податковому обліку, що підтверджують наявність зазначених фактів.

Натомість, перевіряючими в акті перевірки викладені порушення щодо нарахування податкового зобовязання з податку на додану вартість без посилання на первинні або інші документи, які підтверджують зазначені факти. Самі порушення висвітлені нечітко, необєктивно та не у повній мірі.

Під час розгляду справи в суді відповідачем жодні докази на підтвердження даного факту також надані не були.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, суд вказує на недоведеність ГУ ДФС у Київській області, як субєктом владних повноважень, правомірності свого висновку про порушення позивачем податкової дисципліни в цій частині.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДФС у Київській області від 10.10.2017 №.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а частиною першою статті 77 КАС зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина друга статті 77 КАС визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Проте, відповідач як суб'єкт владних повноважень доказів, які б спростовували доводи позивача не надав, в той же час правомірність прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги відповідачем під час судового розгляду доведено не було.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За наслідками розгляду справи майнові вимоги позивача були задоволені у повному обсязі, а тому, понесені позивачем судові витрати, а саме, сплачений ним судовий збір в розмірі 1893,94 грн., підлягає присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255, 295 КАС, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 10.10.2017 №, №, №.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів та зборів або платником своєчасного не нарахованого єдиного внеску від 10.10.2017 №.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 10.10.2017 №Ф-.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (07261, Київська область, Іванківський район, с. Блідча, вул. Володі Шишова, буд. 5, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління ДФС у Київській області (03680, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5а, ідентифікаційний код: 39393260) судовий збір у розмірі 1893 (одна тисяча вісімсот девяносто три) грн. 94 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Басай О.В.