Справа № 753/14592/17
Суддя: Глущенко Я.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Глущенко Я.Б.,

суддів Кузьмишиної О.М., Пилипенко О.Є.,

секретаря Андрієнко Н.А.,

розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2018 року, -

У с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до Чернігівської митниці Державної фіскальної служби України, у якому просила скасувати постанову відповідача від 19.07.2017 року про визнання її винною у вчиненні порушення митних правил за ч.3 ст. 470 МК України із накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 8500 грн.

В обгрунтування вимог позовної заяви позивач посилається на те, що оскаржувана постанова винесена з порушенням строків притягнення її до адміністративної відповідальності.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Судове рішення умотивовано тим, що в діях позивача наявний склад порушення митних правил, постанова відповідає нормам чинного законодавства, а скоєне діяння є тривалим невиконанням позивачем встановленого МК України обов'язку.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що винесення відповідачем постанови поза межами строків, передбачених ст. 467 МК України, виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення митних правил та відповідно накладення адміністративного стягнення. При цьому, апелянт наполягає, що вчинене нею порушення носить разовий характер.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін, з таких підстав.

З матеріалів справи убачається, що постановою заступника начальника Чернігівської митниці ДФС Пахута В.А. від 19.07.2017 року № 0181/10200/17 ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 8500 гривень.

Уважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернулася у суд із даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, висновкам суду першої інстанції та доводам апелянта, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 381 Митного кодексу України передбачено, що транспортні засоби особистого користування, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, дозволяється ввозити на митну територію України з метою транзиту без письмового декларування та внесення на рахунок митного органу, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів з метою вільного обігу.

Згідно зі ст. 95 Митного кодексу України для автомобільного транспорту встановлено строк транзитного перевезення - десять діб, а у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - п'ять діб.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу митного органу - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом установлено, що 25.03.2017 року відносно ОСОБА_2 винесено протокол про порушення митних правил № 0181/10200/17, згідно якого встановлено, що 25.03.2017 о 14 год. 24 хв. в зону митного контролю відділу митного оформлення № 1 митного посту «Нові Яриловичі» Чернігівської митниці ДФС в напрямку «виїзд з України» заїхав автомобіль марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_2, номер кузова НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 Вказаний автомобіль ввезений 02.05.2016 року громадянкою ОСОБА_2 в режимі транзит через зону діяльності Чернігівської митниці ДФС. Таким чином ОСОБА_2 перевищила строк доставки транспортного засобу, що перебуває під митним контролем, до митного органу призначення більше ніж на десять діб.

Позивачем факт вчинення порушень митних правил не спростовується. Разом з тим, на думку останньої, протокол про порушення митних правил складено пізніше термінів, передбачених для накладення даного виду стягнення, оскільки інкриміноване їй порушення не відноситься до триваючих, а відтак вважається закінченим, що виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів уважає вказані покликання необґрунтованими, з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Аналіз наведеної правової норми дає підстави для висновку, що перелік триваючих правопорушень, визначений у статті 467 Митного кодексу України не є вичерпним.

Митний кодекс України не містить визначення поняття триваючого правопорушення. Проте, в теорії адміністративного права триваючими визначаються правопорушення, які, почавшись з якоїсь протиправної дії або бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обов'язку. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія або бездіяльність, коли винний або не виконує конкретний покладений на нього обов'язок, або виконує його неповністю чи неналежним чином.

Судами встановлено, що перевищення позивачем строку транзитного перевезення транспортного засобу особистого користування, що перебуває під митним контролем, виявлене відповідачем 25.03.2017 року. При цьому, станом на момент виявлення правопорушення, обов'язок позивача щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом 10 діб, встановлений пунктом 1 частини першої статті 95 Митного кодексу України, виконаний не був, що позивачем не заперечується.

Таким чином, порушення позивачем обов'язку щодо вивезення транспортного засобу за межі території України протягом встановленого законом строку є триваючим.

Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №450/2731/15-а, від 10 травня 2018 року у справі №452/412/15-а.

Відтак, оскільки постанова про порушення митних правил позивачем винесена впродовж шести місяців з дня виявлення порушення, відсутні підстави для її скасування та задоволення позову.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції та не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини 1 статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 34, 243, 272, 286, ч. 2 ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, суд

П о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19 березня 2018 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяЯ.Б. Глущенко
суддя О.М. Кузьмишина
суддяО.Є. Пилипенко

(Повний текст постанови складений 23 травня 2018 року.)