Справа № 225/6364/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року справа №225/6364/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Казначеєва Е.Г., суддів Компанієць І.Д., Ястребової Л.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 р. у справі № 225/6364/17 (головуючий І інстанції Мигалевич В.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області про стягнення недоплаченої суми пенсії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1В.) звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області з адміністративним позовом до ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області (далі відповідач, УПФУ), в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати позивачу заборгованості в сумі 19181,99 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача суму недоплаченої пенсії в розмірі 19181,99 грн. (а.с.2-3).

Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 року відмовлено у задоволенні позовних вимог (а.с.44-47).

Позивач, не погодившись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування скарги зазначено, що відповідач на протязі кількох років не виплачує нараховану за рішенням суду недоплачену суму пенсії у розмірі 19181,99 грн. Відповідач обґрунтовує свою бездіяльність відсутністю фінансування. Апелянт зазначає, що він звернувся з вимогами про відшкодування шкоди завданої відповідачем шляхом невиплати нарахованої суми пенсії (а.с.60-61).

Від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якій просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 23.09.2009 року, яка залишена без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 вересня 2011 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 26 липня 2012 року, позов ОСОБА_1 було задоволено та зобов'язано ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області провести перерахунок та виплатити на його користь недоплачені суми основної пенсії - 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії за віком по 3 групі інвалідності за періоди з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року та з 01.06.2008 року по 31.08.2008 року, згідно до ст. 49, 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (а.с. 6-11).

Відповідно до розпорядження відповідача № 138627 від 14.09.2012 року, позивачу здійснено перерахунок пенсії та нарахована сума за судовим рішенням (а.с.34).

Позивач звернувся до відповідача з заявою щодо виконання судового рішення та виплати пенсії за ним.

ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області листом від 19.09.2016 року № 214/К-10-01-15 позивачу повідомлено, що на виконання судового рішення йому здійснено перерахунок пенсії та нарахована доплата в жовтні 2012 року в сумі 19181,99 грн., але не виплачена у звязку з відсутністю відповідного фінансування. (а.с.12)

До теперішнього часу зазначене вище рішення Дзержинського міського суду Донецької області у повному обсязі не виконане.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалення судом рішення по адміністративній справі призведе до подвійного зобовязання вчинення певних дій, що суперечить діючому законодавству України та не узгоджується з положеннями Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Постановою Дзержинського міського суду Донецької області від 23.09.2009 року, зобов'язано ОСОБА_2 пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької області провести перерахунок та виплатити на користь позивача недоплачені суми основної пенсії - 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії 50% мінімальної пенсії за віком по 3 групі інвалідності за періоди з 01.11.2006 року по 31.12.2007 року та з 01.06.2008 року по 31.08.2008 року, згідно до ст. 49, 50, 54, 67, 71 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», як учаснику ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно частини 3 та 5 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції на час ухвалення рішення, у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження. Постанова або ухвала суду апеляційної чи касаційної інстанції за наслідками перегляду, постанова Верховного Суду України набирають законної сили з моменту проголошення, а якщо їх було прийнято за наслідками розгляду у письмовому провадженні, - через п'ять днів після направлення їх копій особам, які беруть участь у справі.

Отже, постанова Дзержинського міського суду Донецької області від 23.09.2009 року набрала законної сили.

Позивач вважаючи неправомірними дії відповідача ОСОБА_2 Пенсійного фонду України в м. Дзержинську та такими, що не ґрунтуються на законі і порушують його права, звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо виплати йому, заборгованості та стягнення з відповідача на його користь суму недоплаченої пенсії в розмірі 19181,99 грн.

Таким чином, вимоги позивача фактично пов'язані з невиконанням відповідачем судового рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов'язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін.

Правовідносини, що виникли з приводу не виконання судового рішення у адміністративній справі, яке набрало законної сили, врегульовані іншими нормативно-правовими актами, зокрема, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України та Законами України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» і «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.2-3 ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції яка діє з 15.12.2017 року, встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обовязковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч. 2 ст. 372 Кодексу адміністративного судочинства України, в редакції яка діє з 15.12.2017 року, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

За приписами частини 1 та 2 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою учасника справи, державного виконавця суд розяснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали. Подання заяви про роз'яснення судового рішення допускається, якщо воно ще не виконано або не закінчився строк, протягом якого судове рішення може бути подане для примусового виконання.

Відповідно до частини 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб'єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, якщо позивач обґрунтовано вважає, що відповідач не в повному обсязі або невірно було виконано рішення суду, у наслідок чого порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звернутись до суду в порядку ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України щодо розяснення виконання такого рішення та статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача.

Також, відповідно до ч. 1 та 3 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Отже, у разі якщо є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, позивач має право звернутись з позовом щодо встановлення або зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Суд не приймає посилання апелянта, що він звернувся з вимогами про відшкодування шкоди завданої відповідачем шляхом невиплати нарахованої суми пенсії, оскільки позивач звертається з вимогами саме про стягнення сум недоплаченої пенсії в розмірі 19181,99 грн. за судовим рішенням, а не відшкодування шкоди.

Суд звертає увагу, що позивач має право звернутись з позовом про компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну виплату пенсії за рішенням суду.

Таким чином, проаналізувавши наведені законодавчі норми та обставини справи, суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що субєкт владних повноважень не може бути зобовязаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статями 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 р. у справі № 225/6364/17- залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 22 січня 2018 р. у справі № 225/6364/17- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 29 травня 2018 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_3

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_4