Справа № 826/316/18
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/316/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Троян Н.М., Костюк Л.О.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Київській області на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року, суддя Келеберда В.І., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на службі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправним та скасування наказу «Про факт грубового порушення службової дисципліни поліцейським Броварського МВ сержантом поліції ОСОБА_3 та покарання винних» №6003 від 23.11.2017 року; визнання протиправним та скасувати наказ начальника Управління поліції охорони у Київській області «З особового складу» №178 о/с від 24.11.2-017 року; поновлення на службі на посаду поліцейського взводу №2 Броварського МВ Управління поліції в Київській області з 24.11.2017 року; стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 24.11.2017 року по 02.01.2018 року у сумі 12984,22 грн; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на посаді та стягнення заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення за 1 місяць.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач Управління поліції охорони в Київській області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.03.2018 року та прийняти у справі нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 05.07.2015 року проходив службу в Органах внутрішніх справ. З 07.11.2015 року прийнятий на службу до Управління поліції охорони в Київській області.

22.11.2017 року наказом Управління поліції охорони в Київській області в Київській області №5935 призначено службове розслідування з питань можливого грубого порушення службової дисципліни сержантом поліції ОСОБА_3

За наслідками проведеного службового розслідування затверджено висновок від 23.11.2017 року, яким встановлено факт грубого порушення позивачем своїх службових обов'язків, що виявилось у порушенні вимог пункту 8 статті 12 Закону України "Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

На підставі висновку службового розслідування від 23.11.2017 року наказом Управління поліції охорони в Київській області в Київській області №6003 "Про факт грубого порушення службової дисципліни поліцейським Броварського МВ сержантом поліції ОСОБА_3 та покарання винних" позивача звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 8 статті 12 Закону України "Про дисциплінарний статут ОВС України"

Наказом Управління поліції охорони в Київській області №178 о/с від 24 листопада 2017 року позивача звільнено зі служби в поліції за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту).

Як убачається із висновку службового розслідування за фактом грубового порушення позивачем дисципліни, встановлено, що позивач не виходив на службу і у підрозділі не з'являвся. Повідомив по телефону, що не вийде на службу у зв'язку з незадовільним станом здоров'я. Оскільки доказів незадовільного стану позивач не надав, керівництвом Броварського МВ було складено відповідні акти про невихід ОСОБА_3 на службу.

20.09.2017 року на ім'я начальника Управління полдіції охорони в Київській області надійшов рапорт ОСОБА_3 про звільнення його зі служби через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність дл служби в поліції.

На відповідний запит до ВЛК ДУ «ТМО МВС України по Київській області» щодо рішення військово-лікарської комісії стосовно придатності позивача до служби у поліції, отримана відповідь, що позивач проходив медичний огляд з 14.12 по 22.12.2016 року. За встановленим діагнозом передбачено винесення індивідуального рішення про що позивача було попереджено особисто (за клопотанням кадрового аппарату УПО). Однак, позивач такого клопотання не подав до ВЛК, а тому рішення щодо його непридатності до служби винесено не було.

Броварський МВ УПО Київської області надав письмову інформацію про те, що ОСОБА_3 в період часу з 26.09.2017 року по 04.10.2017 року за медичною домогою не звертався.

Таким чином, службовою перевіркою було встановлено факт грубового порушення службової дисципліни позивачем у частині не виїходу на службу без поважних причин в період часу з 01.10.2017 ркоу по 07.11.2017 року, що стало підставою для подальшого звільнення ОСОБА_3 зі служби у поліції.

Крім того, як доказ порушення позивачем службової дисципліни відповідачем надано акти про невихід на службу ОСОБА_3 у період 01.10.2017 - 24.11. 2017 року, табель обліку виходу на роботу працівників,

Як убачається із позовної заяви, позивач вказав, що з 09.12.2016 року його стан здоров'я погіршився у зв'язку з чим його було направлено на медичний огляд до військово-лікарської комісії ДУ «ТМО МВС по Київськвій області». 22.12.2016 року він закінчив проходження медичного огляду, проте рішення за результатами йому не було видано. На його запит ДУ «СТО МВС в Київськеій області» повідомило його про те, що захворювання, які виявлено у нього, передбачають індивідуального рішення. У подальшому він проходив лікування і вийшов на службу, але стан здоров'я знову погіршився і він написав рапорт про звільнення зі служби за станом здоров'я.

Також він подав рапорт про надання чергової відпустки або відпустки за власний рахунок.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що під час проведення службової перевірки не було витребувано пояснення у позивача, тоді як п.6.3.6 Інструкції №230 встановлено заборону затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи письмового пояснненя або за відсутності акта про відмову в наданні письмового пояснення.

Колегія суддів погоджується із такими доводами суду першої інстанції.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

У відповідності до ч. 1 ст. 8 Закону №580-VIII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч. 1 ст. 18 Закону № 580-VIII поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом (ст. 19 Закону № 580-VIII).

За змістом п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону №580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

07.11.2017 року на адресу начальника Управління поліції охорони в Київській області подано рапорт начальником Броварського МВ про те, що ОСОБА_3 з 01.10.2017 року по 07.11.2017 року на службу не виходив, у підрозділі не з'являвся, по телефону повідомив, що на службу не вийде у зв'язку з незадовільним станом здоров'я, проте підтверджуючих документів не надав.

Наказом №5935 від 22.11.2017 року Управління поліції охорони в Київській області створено комісію за фактом невиходу на службу поліцейським ОСОБА_3 та наказано провести службове розслідування за даним фактом.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом грубового порушення службової дисципліни поліцейським Броварського МВ поліцейським ОСОБА_4 за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у допущенні факту невиходу на службу без поважних причин в період часу з 01.10.2017 року по 07.11.2017 року, поліцейського взводу №2 Бровасрького МВ сержанта поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в поліції на підставі п. 8 (за порулшення дисципліни) ст. 12 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України».

Наказом №6003 від 23.11.2017 року позивача було звільнено зі служби за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось у допущенні факту невиходу на службу без поважних причин в період часу з 01.10.2017 року по 07.11.2017 року, поліцейського взводу №2 Броварського МВ сержанта поліції ОСОБА_3 звільнити зі служби в поліції на підставі п. 8 (за порулшення дисципліни) ст. 12 Закону України «Про дисциплінарний статут ОВС України».

Наказом №178 о/с від 24.11.2017року відповідно до Закону України «Про національну поліцію» звільнено ОСОБА_3 зі служби в поліції у запас ЗС за п.6 ч.1 ст. 77 ( у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Відповідно до п.5.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в ОВС, завтердженого наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230, зареєстрвоаного в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2013 року за №541/23073, службове розслідування має бути завернено протягом 1 місяця з дня його призначення начальником.

Якщо вину особи РНС повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення. Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу ОВС. Зміст наказу доводиться до відома особи РНС, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис (п.5.4 Інструкції).

Згідно з пп.6.3.6 Інструкції, забороняється затверджувати висновок службового розслідування без отримання від особи РНС письмовго пояснення або відсутності акта про її відмову в наданні письмового пояснення.

Як встановлено судом першої інстанції, висновок службового розслідування був затверджений без отримання від позивача письмового пояснення або ж у разі відмови надати таке пояснення, акту про відмову в наданні такого пояснення.

В ході апеляційного розгляду справи, представник апелянта пояснив, що офіційно позивачу наказ про проведення службового розслідування не вручався, письмове пояснення не витребовувалось та акт про відмову у наданні пояснення не складався. Про проведення службового розслідування та про звільнення позивача було повідомлено по телефону, однак будь-які докази цього відсутні.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції надано належну оцінку встановленим у справі обставинам, зокрема щодо порушення процедури проведення службовоої перевірки, яка стала підставою для звільнення позивача зі служби в ОВС, а тому суд прийняв правильне та законне рішення про скасування наказів про звільнення позивача зі служби та поновленні на службі.

Доводи апелянта про те, що мало місце з боку позивача порушення дисципліни, що виразилось у невиході на службу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідачем не було дотримано порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, належним чином не повідомлено про проведення розслідування, не витребувано пояснень, не ознайомлено з наказом про проведення службового розслідування, чим фактично позбавлено його права на належний захист своїх прав та інтересів.

Аналогічна позиція була висловлена Вищим адміністративним судом України в судових рішеннях від 27 жовтня 2015 року №К/9991/46976/12, від 26 липня 2016 ркоу №К/800/8420/16

Таким чином, колегія суддів вважає, що в цій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процессуального права, а тому є законним.

Щодо доводів апелянта про невірне обчислення судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів частково погоджується із доводами апеляційної скарги в цій частині та зазначає наступне.

Як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні представники апелянта не оспорювали визначеного судом середньоденного розміру грошового забезпечення позивача 89 грн36 коп.

Відповідно до наказу №178 о/с від 24.11.2017 року позивача звільнено 24.11.2017 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м Києва на службу позивача поновлено з 25.11.2017 року. Отже середній заробіток за час вимушеного прогулу слід обчислювати з 25.11.2017 року по 29.03.2018 року. У листопаді 2017 року кількість вимушеного прогулу склала 4 робочих дні; у грудні 2017 року - 20; у січні 2018 року - 21 робочий день; у лютому 2018 року - 20 робочих днів; у березні 2018 року - 21 робочий день (з урахуванням робочої суботи), а всього 86 робочих днів х89,36 грн = 7 684,96 грн.

Саме зазначена сума належить позивачу до виплати.

Відповідно до п.2 ч 1 ст.215 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити судове рішення.

Враховуючи, що рішення суду першої ін станцяії в частині задоволення позову про стягнення середнього заротку за час вимушеного прогулу є правильним, проте з невірним розрахунком суми, яка підлягає стягненню на користь позивача, колегія суддів вважає за необхідне в цій частині рішення суду змінити, виклавши виклавши п.5 резолютивної частини рішення наступного змісту: стягнути з Управління поліції охорони у Київській області (ідентифікаційний код за , вул. Гайдара, 8, м. Київ, 01003) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7 684 грн 96 коп.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких підстав, оскільки судом першої інстанції прийнято рішення з помилковим застосуванням норм процесуального законодавства, зокрема невірно обчислено середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суддів вважає за необхідне змінити рішення суду в частині вимог про стягнення середнього заробітку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління поліції охорони в Київській області задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2018 року змінити в частині розміру середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_3, виклавши п.5 резолютивної частини рішення наступного змісту.

Стягнути з Управління поліції охорони у Київській області (ідентифікаційний код за , вул. Гайдара, 8, м. Київ, 01003) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 7 684 грн 96 коп.

В решті рішення Окружного адміністративного суду міста Києва залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 23 травня 2018 року.