Справа № 2а-102/09/0770
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

Київ

справа №2а-102/09/0770

адміністративне провадження №К/9901/4078/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді-доповідача: Васильєвої І.А.,

суддів: Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні

касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області

на постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 (головуючий суддя: Іванчулинець Д.В.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2014 (головуючий суддя: Сапіга В.П., судді: Левицька Н.Г., Обрізко І.М.)

у справі № 2-а-102/09/0770 Закарпатського окружного адміністративного суду

за позовом Приватного акціонерного товариства «Мукачівський лісокомбінат»

до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Мукачівський лісокомбінат» (далі - позивач) звернулось до суду з адміністративним позовом до Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Закарпатської області Державної податкової служби (далі - відповідач, ОДПІ), в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 23.12.2008 № 2929/23-01/274157/29916 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень, вересень 2008 року на загальну суму 14265,00 грн.; від 25.12.2008 № 2928/23-01/274157/29915 про визначення суми податкового зобов'язання із ПДВ на загальну суму 162807,00 грн., у тому числі: на 108539,00 грн. за основним платежем та на 542689,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2013, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2014, позов задоволено: визнані протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення від 23.12.2008 № 2929/23-01/274157/29916 та від 25.12.2008 № 2928/23-01/274157/29915.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати ухвалені у справі судові рішення та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: пункту 1.4 ст.1, пункту 3.2 ст.3, підпункту 7.4.1 пункту 7.4, підпунктів 7.7.1, 7.7.2 пункту 7.7 ст.7 Закону України «про податок на додану вартість» (далі - Закон № 168/97-ВР).

Доводи касаційної скарги зводяться до того, що судами при вирішенні спору не було враховано обставин неможливості перевірки відповідачем факту надмірної сплати ПДВ постачальниками позивача з огляду на невиконання ними своїх податкових обов'язків зі сплати ПДВ та подачі податкової звітності з ПДВ.

Перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів Верховного Суду приходить до висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Підставою для зменшення у податковому обліку позивача суми бюджетного відшкодування з ПДВ, донарахування податкового зобов'язання із ПДВ та застосування штрафних (фінансових) санкцій згідно з податковими повідомленнями-рішеннями, з приводу правомірності яких виник спір, стали висновки контролюючого органу, викладені в акті перевірки від 16.12.2008 № 9/23-01/274157. Згідно з цим актом підприємство порушило норми підпункту 7.4.1, пункту 7.4, підпунктів 7.7.2, 7.7.10 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР, що мало наслідком заниження податкового зобов'язання із ПДВ на 108538,00 грн. за квітень, травень, червень, липень 2008 року; завищення бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень, вересень 2008 року на 14265,00 грн., внаслідок завищення сум податкового кредиту за березень, квітень, травень, червень, липень 2008 року на загальну суму 120050,00 грн., сформованого за податковими накладними від ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 за нікчемними правочинами із поставки від цих постачальників товару. Висновок про нікчемність правочинів між позивачем та цими постачальниками обґрунтований відсутністю сплати ПДВ останніми.

За наслідками перевірки ОДПІ стосовно позивача прийняті податкові повідомлення-рішення від 23.12.2008 № 2929/23-01/274157/29916 про зменшення суми бюджетного відшкодування з ПДВ за квітень, вересень 2008 року на загальну суму 14265,00 грн.; від 25.12.2008 № 2928/23-01/274157/29915 про визначення суми податкового зобов'язання із ПДВ на загальну суму 162807,00 грн., у тому числі: на 108539,00 грн. за основним платежем та на 542689,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

У відповідності до пункту 1.8 ст.1 Закону № 168/97-ВР (втратив чинність з 1 січня 2011 року у зв'язку з набранням чинності Податковим кодексом України) бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв'язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.

У відповідності до підпункту 7.4.1 пункту 7.4 ст. 7 цього Закону податковий кредит звітного періоду визначається виходячи із договірної (контрактної) вартості товарів (послуг), але не вище рівня звичайних цін, у разі якщо договірна ціна на такі товари (послуги) відрізняється більше ніж на 20 відсотків від звичайної ціни на такі товари (послуги), та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 6.1 статті 6 та статтею 8-1 цього Закону, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій в необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання у виробництві та/або поставці товарів (послуг) для оподатковуваних операцій у межах господарської діяльності платника податку.

Не підлягають включенню до складу податкового кредиту суми сплаченого (нарахованого) податку у зв'язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними чи митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з підпунктом 7.2.6 цього пункту) (абзац перший підпункту 7.4.5 пункту 7.4 цієї статті).

При цьому законодавцем передбачається реальність оподатковуваних операцій та витрат платника податку, достовірність документів податкового обліку.

За змістом наведених норм право платника податку на додану вартість на включення сум податку, сплачених постачальнику у складі ціни за товари (послуги), до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання платником податку у інших платників цього податку товарів (послуг) або основних фондів, призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям господарської діяльності платника податку; підтвердження податковою накладною, виписаною постачальником - платником податку, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений підпунктом 7.2.6 пункту 7.2 статті 7 Закону № 168/97-ВР) суми нарахованого (сплаченого) податку в ціні придбання товару (послуг).

Відповідно до підпункту 7.7.1 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97- сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного податкового періоду та сумою податкового кредиту такого звітного податкового періоду.

При позитивному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені законом для відповідного податкового періоду.

При від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з цього податку, що виник за попередні податкові періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до закону), а при його відсутності - зараховується до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.

Якщо у наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з підпунктом 7.7.1 цього пункту, має від'ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від'ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів (послуг) у попередніх податкових періодах постачальникам таких товарів (послуг); б) залишок від'ємного значення після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду.. (підпункт 7.7.2 пункту 7.7 ст. 7 Закону № 168/97-ВР).

Згідно з підпунктом 7.7.3 цієї статті платник податку може прийняти самостійне рішення про зарахування належної йому повної суми бюджетного відшкодування у зменшення податкових зобов'язань з цього податку наступних податкових періодів. Зазначене рішення відображається платником податку у податковій декларації, яку він подає за наслідками звітного періоду, в якому виникає право на подання заяви про отримання бюджетного відшкодування згідно з нормами цієї статті. При прийнятті такого рішення зазначена сума не враховується при розрахунку сум бюджетного відшкодування наступних податкових періодів.

Відповідно до підпункту 7.7.4. пункту 7.7. ст. 7 Закону № 168/97-ВР платник податку, який має право на одержання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення повної суми бюджетного відшкодування, подає відповідному податковому органу податкову декларацію та заяву про повернення такої повної суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. При цьому платник податку в п'ятиденний термін після подання декларації податковому органу подає органу Державного казначейства України копію декларації, з відміткою податкового органу про її прийняття, для ведення реєстру податкових декларацій у розрізі платників. До декларації додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування, копії погашених податкових векселів (податкових розписок), у разі їх наявності, та оригіналів п'ятих основних аркушів (примірників декларанта) вантажних митних декларацій, у разі наявності експортних операцій.

Згідно з підпунктом 7.7.10 цього пункту джерелом сплати бюджетного відшкодування (у тому числі бюджетного боргу) є загальні доходи Державного бюджету України. Забороняється обумовлювати або обмежувати виплату бюджетного відшкодування наявністю або відсутністю доходів, отриманих від цього податку в окремих регіонах України.

Зменшуючи у податковому обліку суми податкового кредиту та сформованого із їх врахування суми бюджетного відшкодування ПДВ, ОДПІ, як в акті перевірки, так і у судовому процесі, посилалась на відсутність доказів надмірної сплати постачальниками позивача (ПП ОСОБА_2, ПП ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5.) сум ПДВ до бюджету; невиконання ними своїх обов'язків із подачі податкової звітності з ПДВ та сплаті податкових зобов'язань із ПДВ (ПП ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5.); анулювання свідоцтва ПДВ ПП ОСОБА_3 станом на 30.07.2008.

Застосовуючи вищевказані правові норми, суди попередніх інстанції зробили обґрунтований висновок, що вищенаведені норми не ставлять у залежність право платника податку на формування податкового кредиту та бюджетного відшкодування від фактичної сплати сум ПДВ до бюджету іншим платником податку - постачальником товару по всьому ланцюгу поставки, якщо цей платник (покупець) сплатив податок в ціні придбаних товарів (послуг), а реальність поставок у судовому процесі не спростована.

Порушення платником податку - постачальником податкового законодавства може бути підставою для позбавлення іншого платника податку - покупця права на отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту лише за встановленого факту сприяння останнім першому в ухиленні від виконання податкового обов'язку або факту їхніх сумісних дій по створенню схеми незаконної мінімізації податкових зобов'язань. Обставини, які б достовірно свідчили про наявність таких фактів, ОДПІ у судовому процесі не наводила та такі судами не встановлені.

Не впливають на правомірність вказаних висновків судів попередніх інстанцій також і наведені у касаційній скарзі доводи ОДПІ щодо анулювання станом на 30.07.2008 свідоцтва платника ПДВ ПП ОСОБА_3, оскільки як свідчить акт перевірки (а.с.43 ) висновки щодо завищення податкового кредиту стосувалися сум ПДВ за податковими накладними, виписаними від ПП ОСОБА_2 та ПП ОСОБА_5 Судами було обґрунтовано не прийнято до уваги доводи ОДПІ у цій частині як підставу для відмови у задоволенні позову.

Доводи, наведені відповідачем у касаційній скарзі, не спростовують правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до частини 1 ст. 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись ст. ст. 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Мукачівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Закарпатській області залишити без задоволення.

Постанову Закарпатського окружного адміністративного суду від 18.03.2013 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31.03.2014 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя:І.А. Васильєва
Судді: С.С. Пасічник
В.П. Юрченко