Справа № 826/3902/18
Суддя: Каракашьян С.К.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

25 травня 2018 року 11:29 № 826/3902/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Каракашьяна С.К. при секретарі судового засідання Мині І.І., за участі представників сторін: від позивача - М'ялук О.П., від відповідача - Кульков В.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовомтовариства з обмеженою відповідальністю «Іолком»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у м. Києві державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов'язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Іолком» (далі - позивач/ТОВ «Іолком») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби м. Києві (далі- відповідач-1/ ГУ ДФС у м. Києві), державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі- відповідач-2/ ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві) в якій просить суд:

- визнати протиправним та скасувати податкову вимогу ГУ ДФС у м. Києві від 23.11.2017 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у м. Києві про опис майна ТОВ «Іолком» у податкову заставу від 23.11.2017 №109154-17;

- зобов'язати ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві внести в інтегровану картку платника податків ТОВ «Іолком» коригування щодо достовірного відображення нарахованих і сплачених податкових зобов'язань ТОВ «Іолком» за 4 квартал 2014 року.

Позивач мотивує свої вимоги тим, що контролюючим органом протиправно винесено оскаржувані рішення, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю «Іолком» сплачено суми податку у встановлений строки та у відповідному розмірі.

Відповідач -1 проти заявлених позовних вимог заперечував, вказавши про правомірність прийнятих рішень з огляду на наявність у позивача податкового боргу.

Відповідачем-2 відзову у вставнолений судом строк не подано.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Головним управлінням Державної фіскальної служби у м. Києві винесено податкову вимогу від 23.11.2017 №109154-17, відповідно до якої товариству з обмеженою відповідальністю «Іолком» визначено суму податкового боргу з сплати податку на прибуток приватних підприємств на загальну суму 104840,15 грн.

Рішенням від 23.11.2017 №109157-17 здійснено опис майна товариства з обмеженою відповідальністю «Іолком» у податкову заставу.

Вважаючи вказані рішення контролюючого органу протиправним та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся з позовом до суду.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України .

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний, зокрема, сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання.

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 87.2 статті 87 Податкового кодексу України, джерелами погашення податкового боргу платника податків є будь-яке майно такого платника податків з урахуванням обмежень, визначених цим Кодексом, а також іншими законодавчими актами.

Приписами підпункту 14.1.155 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкова застава - спосіб забезпечення сплати платником податків грошового зобов'язання та пені, не сплачених таким платником у строк, визначений цим Кодексом. Податкова застава виникає на підставах, встановлених цим Кодексом.

У разі невиконання платником податків грошового зобов'язання, забезпеченого податковою заставою, орган стягнення у порядку, визначеному Податковим кодексом України, звертає стягнення на майно такого платника, що є предметом податкової застави.

Відповідно до пункту 89.1 статті 89 Податкового кодексу України, право податкової застави виникає у разі: несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку; несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу.

З урахуванням положень цієї статті право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому (пункт 89.2 статті 89 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 36.1. статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи.

Згідно приписів пункту 38.1. та 38.2 статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов'язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов'язань у встановлений податковим законодавством строк.

Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов'язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов'язання та/або пені вважається узгодженою. (пункт 54.1 статті 54 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 57.1. статті 57 Податкового кодексу України платник податків зобов'язаний самостійно сплатити суму податкового зобов'язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, податковий борг ТОВ «Іолком» виник внаслідок несплати останнім грошового зобов'язання, визначеного ГУ ДФС у м. Києві у податковому повідомленні-рішенні від 26.08.2016 № та не надходження до бюджету сплачених податкових зобов'язань з податку на прибуток за 4 квартал 2014 року у сумі 735600,00 грн.

Судом встановлено, що вказане податкове повідомлення-рішення оскаржується позивачем в судовому порядку. Так, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.09.2016 у справі №826/14320/16 відкрито провадження за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Іолком» до державної податкової інспекції у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.08.2016 №.

Станом на час розгляду даної справи рішення по суті у справі №826/14320/16 не прийнято.

Згідно з пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов'язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

У зв'язку з наведеним та відповідно до положень пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України грошове зобов'язання, визначене у податковому повідомленні-рішенні від 26.08.2016 № в силу закону вважаються неузгодженими та, відповідно, не набули статусу податкового боргу.

З системного аналізу норм Податкового кодексу України, вбачається пряма залежність при надісланні податкової вимоги та виникнення права податкової застави від наявності узгодженого податкового боргу у платника податків, а відтак, у зв'язку з оскарженням у судовому порядку податкового повідомлення-рішення , яке стало підставою для формування спірних рішень, податкова вимога від 23.11.2017 №1091584-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 23.11.2017 №109157-17 підлягають скасуванню.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання внесення в інтегровану картку платника податків ТОВ «Іолком» коригування щодо достовірного відображення нарахованих і сплачених податкових зобов'язань ТОВ «Іолком» за 4 квартал 2014 року, суд зазначає наступне.

З 10.06.2016 року набув чинності Порядок ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, положеннями якого визначено, що: оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами ДФС в інформаційній системі органів ДФС. Відповідальними за достовірність відображення в інформаційній системі органів ДФС первинних показників є працівники структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Контроль достовірності первинних показників за податками і зборами, митними та іншими платежами до бюджетів та єдиним внеском здійснюється керівниками структурних підрозділів органів ДФС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, який здійснює облік платежів та інших надходжень. Дії працівників органів ДФС при відображенні в інформаційній системі органів ДФС первинних показників фіксуються із зазначенням ідентифікатора користувача, дати та часу дії. При виявленні некоректних базових записів структурними підрозділами за напрямами роботи готується коригуючий документ з обов'язковим посиланням на первинний документ, показники якого виправляються. Коригування даних в інформаційній системі органів ДФС здійснюється підрозділами, відповідальними за введення таких даних з первинних документів, за поточною датою. У разі необхідності коригування облікових показників ІКП у ручному режимі таке коригування здійснюється виключно за рішенням керівника (заступника керівника) органу ДФС, підготовленим відповідним структурним підрозділом за напрямом роботи (пункти 3-5 розділу І); З метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу. Облікові та звітні показники включаються до еталонних довідників з подальшим обов'язковим внесенням відповідних змін до реєстрів операцій та показників, які формуються ДФС за погодженням Міністерства фінансів України. Зміни до реєстрів операцій та показників вносяться не пізніше 15 числа місяця, наступного за місяцем впровадження нових операцій та/або показників (пункт 1 розділу ІІ). У розділі VII Порядку визначений механізм перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників, положеннями якого передбачено, що інформація, внесена та збережена відповідальним юристом в інформаційній системі, яка забезпечує відображення результатів судового оскарження, щодня автоматично відображається в реєстрі "Апеляційне та судове оскарження" підсистеми, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи.

Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.04.2015 у справі №826/5844/15, залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.06.2015, за позовом ТОВ «Іолком» до ДПІ у Шевченківському районі ГУ ДФС у м. Києві визнано протиправним та скасовано податкову вимогу від 18.03.2015 №7032-25 та рішення про опис майна у податкову заставу від 18.03.2015 №448/26-59-25-01-14.

Згідно вказаної постанови суд дійшов висновків: «Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 22.01.2015 року., тобто у строки встановлені п. 57.1 ст. 57 ПК України, позивачем подано платіжне доручення №27 на перерахування коштіву сумі 73281,17 грн., що підтверджується відповідною відміткою на платіжному дорученні. Платіжне доручення не виконано з вини банку.

З огляду на зазначене, подання до установи банку платіжного доручення на перерахування суми грошового зобов'язання з податку на прибуток підприємств здійснено позивачем у встановлені податковим законодавством строки, обов'язок позивача щодо сплати такого грошового зобов'язання у вказаних сумах припинився.

В даному випадку вини платника в порушенні строків немає, оскільки кошти не зараховані до державного бюджету з вини банківської установи, в якій обслуговувався платник, отже платник податків відповідно до п. 129.6 ст. 129 ПК України звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції, у зв'язку з чим у податкового органу не має підстав для надсилання позивачу податкової вимоги та рішення про опис майна в податкову заставу.»

Спірні правовідносини свідчать, що відсутність відповідного коригування у інтегрованій картці особового рахунку платника створює ситуацію, за якої кошти позивача, що зараховуються до бюджету з податку на прибуток, наростаючим підсумком зараховуються на погашення зобов'язань позивача з вказаного податку. Відповідно, у платника постійно виникає недоїмка по сплаті вказаного податку, що призводить до винесення контролюючим органом рішень про застосування штрафних санкцій на підставі даних інтегрованої картки особового рахунку платника.

Відповідно, відсутність відповідних коригувань у картці позивача призводить до негативних наслідків для нього, що потребує вжиття ефективних заходів захисту, в тому числі, в судовому порядку.

Поряд з цим, суд враховує, що згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої у п. 50 рішення від 13.01.11р. (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04), ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява № 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Отже, враховуючи постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 22.04.2015 у справі №826/5844/15, з огляду на судове оскарження податкового повідомлення-рішення від 26.08.2016 №, суд вважає вірним обраний позивачем спосіб захисту порушеного права - шляхом зобов'язання Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести зміни в дані інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Іолком" щодо відображення сплачених за IV квартал 2014 року податкових зобов'язань.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, Окружний адміністративний суд міста Києва, з урахуванням вимог встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню в повному обсязі .

Згідно з частинами першою та третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи вищевикладене, керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Іолком" задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві від 23.11.2017р.

3. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про опис майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Іолком" в податкову заставу від 23.11.2017р. №109157-17.

4. Зобов'язати Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві внести зміни в дані інтегрованої картки Товариства з обмеженою відповідальністю "Іолком" щодо відображення сплачених за IV квартал 2014 року податкових зобов'язань.

5. Витрати по сплаті судового збору в сумі 5286 (пять тисяч двісті вісімдесят шість ) грн. відшкодувати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві товариству з обмеженою відповідальністю "Іолком".

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 30.05.2018.

Суддя С.К. Каракашьян