Справа № 810/1036/18
Суддя: Терлецька О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2018 року № 810/1036/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Терлецька О.О., розглянувши в м. Києві у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом до ОСОБА_1 до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просить суд:

- визнати дії Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті протиправними;

- визнати недійсним результати проведеного 29.11.2017 за допомогою пересувних автомобільних ваг габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM (д/н НОМЕР_1) та напівпричепа Krone (д/н НОМЕР_2);

- скасувати акт №00025563 від 29.11.2017 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та розрахунок плати за проїзд великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування №295 до акту №00025563 від 29.11. 2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оспорюваний акт та розрахунок до нього Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті визначило плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування, однак вони базуються на недостовірних даних про загальну масу та навантаження на вісь вантажного автомобіля. Позивач наголошував, що даний транспортний засіб належить йому, але в день, 29.11.2017, коли був складений оспорюваний акт та винесений розрахунок, за кермом знаходився ОСОБА_2, якому позивач надав в тимчасове користування даний транспортний засіб.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 30.03.2018 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач позов не визнав, на обґрунтування заперечень проти позову зазначив, що за результатами проведеного габаритно-вагового контролю транспортного засобу RENAULT MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_3, та причепу Kronе моделі SDP 24, реєстраційний номер НОМЕР_4, було встановлено перевищення нормативно допустимого навантаження на одиничну вісь.

Враховуючи викладене, відповідач вважає, що правомірно визначив позивачеві плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування.

Розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

29.11.2017 року державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області при проведенні рейдової перевірки на пересувному пункті габаритно-вагового контролю на автодорозі Н 14 «Олександрівка Кіровоград Миколаїв 75 км+812м» було проведено зважування автомобіля (тягача) марки Renault модель MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_1, та причепу Kronе моделі SDP 24, реєстраційний номер НОМЕР_2. Відповідно до свідоцтв про державну реєстрацію встановлено, що транспортний засіб належить Позивачу, але за кермом, згідно посвідчення водія, перебував ОСОБА_3. Було встановлено факт перевищення транспортним засобом встановлених вагових обмежень осьових навантажень (на одиничну вісь).

Результат перевірки було зафіксовано в акті №0002592 від 29.11.2017, результати якого оформлені розрахунком №295 від 29.11.2017.

Згідно акту перевірки та довідки про зважування від 29.11.2017 загальна маса автомобіля з причепом становить 39040 кг, навантаження на вісь №1 складає 6440 кг, на вісь №2 12800 кг, на вісь №3 19800 кг.

За результатами зважування, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було складено довідку №0005518 від 29.11.2017, до якої перенесені показники навантаження на осі та повна маса транспортного засобу Renault MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_3, та причепу Kronе моделі SDP 24, реєстраційний номер НОМЕР_4, які були отримані під час зважування на пересувному пункті вагового контролю.

Встановивши перевищення нормативно допустимого навантаження на одиночну вісь транспортного засобу Renault MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_3, та причепу Kronе моделі SDP 24, реєстраційний номер НОМЕР_4 (12,8 тонн при нормативно допустимому навантаженні 11 тонн) посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області був складений акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0002592 від 29.11.2017. Судом встановлено, що на підставі акту №0002592 від 29.11.2017 Управлінням Укртрансбезпеки у Кіровоградській області був складений розрахунок №295 від 29.11.2017, у якому позивачеві визначено плату за проїзд великоваговим транспортним засобом автомобільними дорогами загального користування у розмірі 342,63 євро.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух», з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, за плату, що встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з статтею 33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.3 статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» встановлено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом (окрім зазначених у ч. 2 даної статті) є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до пункту 16 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №198 від 30.03.1994, перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об'єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначені окремими актами законодавства.

Пунктом 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №30 від 18.01.2001 (далі Правила № 30), передбачено, що транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху (пункт 3 Правил №30).

У свою чергу, згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Порядок № 879).

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пункту 3 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.

За змістом підпункту 7 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль здійснюється у спеціально облаштованих місцях розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

При цьому, відповідно до підпункту 9 пункту 2 Порядку №879, пересувний пункт габаритно-вагового контролю це спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Пунктами 12 та 13 Порядку №879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Згідно з пунктом 14 Порядку №879, вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 28.07.2016 №255, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2016 за № 1171/29301, затверджені Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування (далі - Вимоги №255).

Відповідно до пункту 2 Вимог №255, пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 «Автомобільні дороги. Частина 1. Проектування. Частина 2. Будівництво» у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Пунктом 3 Вимог №255 передбачено, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати:

1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом 3 проміле;

3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу;

4) ширину не менше ніж 7,0 м.

Згідно з пунктом 9 Вимог №255, вагове обладнання повинно забезпечувати поосьове зважування у русі і визначати повну масу вантажного транспортного засобу з похибкою не більше ніж 2 % та дискретністю вимірювання в межах технічних характеристик вагового обладнання, визначених виробником.

Суд зазначає, що точність габаритно-вагового контролю прямо залежить від дотримання вимог до облаштування та технічного оснащення пересувного пункту габаритно-вагового контролю, оскільки найменший нахил поверхні та/або дефекти дорожнього покриття призводять до надмірного навантаження на осі вантажного транспорту, що впливає на кінцевий результат зважування.

Так, згідно з пунктом 28 Порядку №879, плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Методику розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту встановлено у пункті 30 Порядку №879.

Відповідно до пункту 30 Порядку №879, плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

При цьому, згідно з пунктом 31-1 Порядку № 879, якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у пятикратному розмірі

Буквальний зміст пункту 31-1 Порядку № 879 дає підстави стверджувати, що плата за проїзд визначається виходячи з пройденої відстані або відстані, яку перевізник має намір проїхати.

Судом встановлено, що згідно акту перевірки та довідки про зважування від 29.11.2017 загальна маса автомобіля з причепом становить 39040 кг, навантаження на вісь №1 складає 6440 кг, на вісь №2 12800 кг, на вісь №3 19800 кг.

За результатами зважування, посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області було складено довідку №0005518 від 29.11.2017, до якої перенесені показники навантаження на осі та повна маса транспортного засобу Renault MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_3, та причепу Kronе моделі SDP 24, реєстраційний номер НОМЕР_4, які були отримані під час зважування на пересувному пункті вагового контролю.

Визначаючи позивачеві розмір плати за проїзд великовагового транспортного засобу, відповідач виходив із того, що відстань перевезення становить 423 км. (позивач рухався за маршрутом з м. Богуслав, Київської області до м. Миколаєва, Миколаївської області, відстань між якими становить 423 км.). При цьому, як вбачається із розрахунку та акта №0002592 навантаження на одиничну вісь становило 12800 кг. з допустимих 11000кг.

У відповідності до ч. 3, ч. 4, п. 1 "Ставок за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №879 від 27.06.2007 (далі - Ставки № 879). ставка плати за проїзд засобу з перевищенням допустимих осьових навантажень від 10 до 20 відсотків включно становить 0.27.

Судом встановлено, що розмір плати за проїзд транспортного засобу Renault MAGNUM, реєстраційний номер НОМЕР_3, та причепу Kronе моделі SDP 24, реєстраційний номер НОМЕР_4 відповідач визначив 342.63 = 0.27 Х 423 Х 3, тобто з дотриманням вимог Порядку № 879 та Ставок № 879.

На підставі вищенаведеного, суд вважає, що в діях суб'єкту владних повноважень - Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області під час проведеного 29.11.2017 за допомогою пересувних автомобільних ваг габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT MAGNUM (д/н НОМЕР_1) та напівпричепа Krone (д/н НОМЕР_2) та складанні оспорюваного розрахунку жодних порушень вимог чинного законодавства не допущено.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, тому вважає, що в їх задоволенні слід відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

В задоволенні адміністративного позову, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Терлецька О.О.