Справа № 345/3628/17
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/1730/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2018 року (суддя першої інстанції Якимів Р.В., м. Івано-Франківськ),

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернулася до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області (далі - Калуське ОУПФУ) про визнання незаконними рішення та дії щодо неврахування та зобов'язання врахувати до заробітку для обчислення пенсії частину заробітної плати, яку він отримував без обмеження її до 5,6, а саме: у вересні 1993 року, у жовтні 1993 року, у листопаді 1993, у грудні 1993 року, у січні 1994 року, у лютому 1994 року, у березні 1994 року, у квітні 1994 року, у травні 1994 року, у червні 1994 року, у липні 1994 року, у серпні 1994 року, увересні 1994 року, у жовтні 1994 року, у квітні 1995 року, у травні 1995 року, у червні 1995 року, у липні 1995 року, у серпні 1995 року, зобов'язання зробити перерахунок пенсії та виплатити недоплачені суми з 20.04.2017 року.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2018 року адміністративний позов задоволено. Визнано неправомірними дії Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку пенсії відповідно до довідки № 422 від 25.06.2009, виданої Муніципальним управлінням «Архів адміністрації Бодайбо і району» із врахуванням заробітної плати за період з вересня 1993 року по жовтень 1994 року та з квітня 1995 року по серпень 1995 року без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування. Зобов'язано Калуське об'єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії із врахуванням суми заробітку відповідно до довідки № 422 від 25.06.2009, виданої Муніципальним управлінням «Архів адміністрації Бодайбо і району» за період з вересня 1993 року по жовтень 1994 року та з квітня 1995 року по серпень 1995 року без обмеження заробітку у 5,6 разів розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум та максимальним розміром заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 20.04.2017.

Із цим рішенням не погодилося Калуське ОУПФУ та оскаржило її в апеляційному порядку. Вважає, що така прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апелянт, зокрема, зазначив, що у відповіді на звернення позивача від 04.09.2017 управління листом №377/Ш-15 від 21.09.2017 повідомило про те, що заробітна плата відповідно до спірної довідки вже врахована для перерахунку пенсії, а тому підстав для проведення перерахунку пенсії немає. Крім того, зазначає, що оскільки на момент проведення перерахунку пенсії ОСОБА_1 у 2004 році діяли норми Закону України «Про пенсійне забезпечення», які по іншому врегульовують питання визначення заробітної плати для обчислення пенсії безпідставною є вимога позивача про не застосування до нього даної норми закону. Позивачу призначено пенсію з 21.09.1999 та перераховано з 01.01.2004 відповідно до норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а відтак правомірно застосовано правовідносин ч. 2 ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», норми якого чітко та однозначно (без виключень) передбачають застосування обмеження 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум для періодів до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір).

Представник апелянта у судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 заперечив щодо доводів апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.11.1999 року ОСОБА_1 призначено пенсію по віку за Списком № 2 (а.с. 12-13).

Згідно поданої позивачем заяви Калуське об'єднане УПФУ розпорядженням № 127397 від 10.11.2009 провело перерахунок пенсії через зміну надбавки із врахуванням даних, що відображені в архівній довідці №422 від 25.06.2009, яка видана Муніципальним управлінням «Архів адміністрації м. Бодайбо і району» (а.с. 14, 15). Однак, при цьому не врахувало при обчисленні відповідні суми в повному обсязі та застосувало обмеження заробітку коефіцієнтом 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум (а.с. 17).

04.09.2017 року ОСОБА_1 звернувся з письмовою заявою до Калуського об'єднаного управління ПФУ, в якій просив провести перерахунок пенсії із врахуванням заробітної плати згідно вищезазначеної архівної довідки в повному обсязі за період з вересня 1993 року по жовтень 1994 року та з квітня 1995 року по серпень 1995 року, тобто без застосування обмеження коефіцієнтом 5,6 (а.с. 19, 20). Натомість відповідач листом від 21.09.2017 року за вих. № 377/Ш-15 повідомив ОСОБА_1 про те, що із врахуванням ст. 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», при перерахунку пенсії ними було застосоване обмеження заробітку коефіцієнтом 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум (а.с. 21).

Не погодившись з таким рішенням відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду для захисту своїх порушених прав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачу безпідставно проведено не в повному обсязі перерахунок пенсії та застосовано обмеження в сумі заробітку коефіцієнтом 5,6 середньої заробітної плати в Україні.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначені Законом України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з частиною другою статті 5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Вимогами п. 2 ч. 1 ст. 41 вказаного Закону передбачено, що до заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховуються суми виплат (доходу), отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, а за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися зазначені внески (збір), - у межах сум, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, включалися до заробітної плати, з якої обчислювалася пенсія відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», і не перевищують 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Отже, чинним законодавством встановлено обмеження щодо врахування при обчисленні розміру пенсії доходів, отриманих за періоди до запровадження обмеження максимального розміру заробітної плати (доходу), з якої сплачувалися страхові внески - такі виплати враховуються в розмірі, який не перевищує 5,6 розміру середньої заробітної плати в Україні на день отримання зазначених сум.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 березня 2011 року у справі «Сук проти України», зокрема зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни.

Згідно матеріалів справи після звернення позивача з заявою про перерахунок його пенсії така була перерахована з врахуванням вказаних вище обмежень. Такі дії відповідача є правомірними, оскільки узгоджуються з вказаними вище нормами права.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про протиправність дій відповідача щодо перерахунку пенсії позивача з врахуванням вказаних вище обмежень розміру заробітної плати.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення. Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги те, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, апеляційну скаргу слід задовольнити та скасувати оскаржуване судове рішення з прийняттям нового про відмову в позові.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст.ст. 308, 310, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Калуського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківській області задовольнити, рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2018 року у справі № 345/3628/17 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя О. О. Большакова
судді І. В. Глушко
В. Я. Макарик
Повний текст складено 22 травня 2018 року.