Справа № 545/602/18
Суддя: Сіренко О.І.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 545/602/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Сіренко О.І.

суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Заровного Олександра Костянтиновича на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.04.2018, суддя Шелудяков Л.В., вул. Фрунзе, 154а, м. Полтава, Полтавська, 36008 по справі № 545/602/18

за позовом ОСОБА_2

до Поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Заровного Олександра Костянтиновича Управління патрульної поліції в м.Полтава Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Заровного О.К. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою від 12.03.2018р. БР №640534 винесеною поліцейським роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Зровним О.К, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. Згідно з зазначеною постановою, позивач 12 березня 2018 року близько 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Honda Legend, здійснив переїзд регульованого перехрестя вулиці Маршала Бірюзова та вулиці Героїв-пожежних на заборонений сигнал (жовтий) світлофора, чим порушив п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. При цьому поліцейський його не вислухав та не запропонував йому дати пояснення. Вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим. Зокрема, світлофор, котрий встановлений на вулиці Маршала Бірюзова показував миготливий зелений сигнал світлофора. Маючи великий досвід керування автомобілем, він не мав змоги його зупинити у місці, передбаченим п. 8.10 Правил дорожнього руху, переконавшись, що проїзд перехрестя буде безпечним та відсутності інших транспортних засобів з лівої і правої сторони. Керуючись п. 8.11 Правил дорожнього руху, він незначно підвищив швидкість, щоб якомога швидше покинути перехрестя.

Враховуючи вказане, просив постанову БР №640534 від 12 березня 2018 року, винесену поліцейським роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Заровного О.К. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. скасувати.

Відповідач поліцейський роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядовий поліції Заровного О.К. та представник третьої особи проти задоволення позову заперечували.

11 квітня 2018 року рішенням Полтавського районного суду Полтавської області задоволено адміністративний позов ОСОБА_2 до поліцейського роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядового поліції Заровного О.К., третя особа: Управління патрульної поліції в місті Полтава Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Скасовано постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 12 березня 2018 року серії БР №640534, якою ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності, за частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень. Провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов до помилкових висновків, які призвели до неправильного вирішення справи. Заявник вказує, що позивач 12 березня 2018 року близько 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Honda Legend, здійснив переїзд регульованого перехрестя вулиці Маршала Бірюзова та вулиці Героїв-пожежних на заборонений сигнал (жовтий) світлофора, чим порушив п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП. На підтвердження вказаного факту, відповідачем надано до суду диск із відеофіксацією правопорушення, однак суд першої інстанції безпідставно не дав належної оцінки вказаному доказу.

Позивачем відзив на апеляційну скаргу до суду не надано.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони не прибули, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.

Згідно частини 2 статті 313 Кодексу адміністративного судочинства України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі частини 4 статті 229 цього ж Кодексу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось у зв'язку із неявкою сторін.

Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач 12 березня 2018 року близько 11 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем Honda Legend, здійснив переїзд регульованого перехрестя вулиці Маршала Бірюзова та вулиці Героїв-пожежних.

Відповідно до постанови БР №640534 від 12 березня 2018 року, винесеної поліцейським роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Заровним О.К., переїзд регульованого перехрестя вулиці Маршала Бірюзова та вулиці Героїв-пожежних позивачем було здійснено на заборонений сигнал (жовтий) світлофора, чим останній порушив п.п.8.7.3 Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч.2 ст.122 КУпАП.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність вини позивача в скоєнні адміністративного правопорушення.

Колегія судді погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» № 3353 від 30.06.1993 року встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року ( із змінами та доповненнями).

Частиною 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 ПДР регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.7.3 ПДР сигнали світлофора мають такі значення, зокрема: зелений дозволяє рух: зелений миготливий дозволяє рух. але інформує про те. що незабаром буде ввімкнено сигнал, який забороняє рух, жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

Вказані норми ПДР безальтернативно забороняють рух транспортних засобів за наявності відповідного сигналу світлофора.

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність у випадку проїзду на заборонний сигнал світлофора.

Пунктом 8.7.3 (Є) ПДР зазначається, що поєднання червоного і жовтого сигналів забороняє рух і інформує про наступне вмикання зеленого сигналу.

Відповідно до п. 8.11 ПДР водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 8.12 ПДР у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 5.62, якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження: оскаржувати постанову у справі.

Позивач заперечує рух на жовтий сигнал світлофора. Проте, відповідачем, в якості доказу правопорушення, надано до суду диск з відеозаписом, та як зазначено останнім, даний відеозапис є додатком до постанови БР №640534 від 12.03.2018р.

Дослідивши наданий відповідачем диск із відеозаписом правопорушення, колегія суддів зазначає, що на конверті з диском вказано, що відеозапис відзнятий на камеру ВІ 000 123 та є додатком до постанови БР №640534.

Однак, дослідивши постанову БР №640534 колегія суддів вказує, що до постанови додається відео з камери ВІ 00133. Проте вказаного відеозапису до суду надано не було.

Слід зазначити, що наданий відповідачем відеозапис, містить інший номер відеокамери ніж вказаний у постанові БР №640534 від 12 березня 2018 року, винесену поліцейським роти №2 батальйону УПП в Полтавській області ДПП рядовим поліції Заровним О.К. про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн..

Статтею 77 Кодексу адміністративного правопорушення встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому такі кожному доказу ( групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено вину позивача у скоєнні правопорушення.

Доводи апеляційної скарги, щодо дослідження наданого відповідачем відеозапису, в якості доказу вчиненого ОСОБА_2 правопорушення - є безпідставними, оскільки наявні розбіжності в тексті постанови БР №640534 щодо номеру камери та на конверті з диском, наданим відповідачем до суду першої інстанції. Тому, встановити достовірність інформації на диску не можливо.

Крім того, об'єктивних доказів, свідчень або інших відомостей, необхідних для вирішення справи про наявність обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху відповідачем зібрано не було.

Відтак, вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не підтверджується жодним доказом, окрім оскаржуваної постанови у справі про адміністративне правопорушення та відеозаписом з відмінним від визначеним цією постановою номером камери.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом першої інстанції не враховано, того факту, що ПДР, передбачає можливість відсутності дорожньої розмітки 1.12, є безпідставними та не підлягають з'ясуванню в даній справі. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами в наданих ними письмових поясненнях, що позивач перетинав перехрестя, а не зупинився відповідно до дорожньої розмітки. В даній справі підлягає з'ясуванню, за якого сигналу світлофору позивач перетнув перехрестя, крім того враховується відстань видимості світлофора, тривалість часу усвідомлювання водієм необхідності гальмування й приведення в дію гальмівної системи, шлях що проїде автомобіль за час реакції водія, пришвидшення сили тяжіння, коефіцієнт зчеплення, повздовжній нахил, шлях, що проїде автомобіль за час гальмування, відстань від світлофора до місця, де повинна бути розмітка 1.12 «Стоп-лінія», тощо.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.

За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Поліцейського роти № 2 батальйону УПП в Полтавській області Департаменту патрульної поліції рядовий поліції Заровного Олександра Костянтиновича залишити без задоволення.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 11.04.2018 по справі № 545/602/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

.

Головуючий суддя О.І. Сіренко
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін