Справа № 816/2190/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТАРТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2190/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Присяжнюк О.В. , Курило Л.В.

за участю секретаря судового засідання - Олійник А. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року, (суддя О.О. Кукоба, повний текст виготовлено 24.01.2018 року) по справі № 816/2190/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними, скасування пунктів наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу начальника ГУНП в Полтавській області від 26.10.2017 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності начальника сектору реагування №2 Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 у виді звільнення зі служби в поліції;

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 03.11.2017 №528-о/с в частині звільнення зі служби в поліції згідно із Законом України "Про Національну поліцію" за п. 6 ч. 1 ст. 77 (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) майора поліції ОСОБА_1;

- поновити ОСОБА_1 на службі в Національній поліції з 04.11.2017;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь позивача заробітну плату (грошове забезпечення) за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що підставою для звільнення ОСОБА_1 є результати службового розслідування за фактом порушення кримінального провадження відносно начальника та заступника начальника Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області за ч. 3 ст. 368 КК України, в межах якого позивачу 12.10.2017 висунуто підозру у вчиненні кримінального правопорушення. На момент прийняття відповідачем спірних наказів вина позивача у вчиненні кримінального правопорушення не доведена у законному порядку і не встановлена обвинувальним вироком суду, а тому звільнено його було незаконно.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 року відмовлено у задоволенні позову.

ОСОБА_1, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду від 16.01.2018 року та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального, процесуального права, не вірне встановлення обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Також зазначив, що до прийняття рішення за висунутим обвинуваченням працівник поліції не може вважатись винуватим та бути звільненим зі служби за вчинення кримінального правопорушення. Статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію" визначено вичерпний перелік підстав для звільнення поліцейського і відсутня така підстава, як порушення кримінального провадження чи пред'явлення поліцейському підозри.

Відповідач надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - залишити без змін. В обґрунтування зазначив, що при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції ГУ Національної поліції в Полтавській області діяло у межах повноважень та у спосіб, що встановлені чинним законодавством, підставою звільнення слугувало вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Відповідно до ч.4 ст.229, ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за наявними доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзив на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 20.04.1994 року ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 року в органах Національної поліції (а.с. 16, 17).

15.09.2017 року наказом ГУНП в Полтавській області №418 о/с майора поліції ОСОБА_1 призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Лубенського відділу поліції (а.с. 21).

Головним управлінням НП в Полтавській області з метою з'ясування обставин, а саме затримання 11.10.2017р. в порядку ст.208 КПК України начальника ЄРПП № 2 відділу поліції майора поліції ОСОБА_1 у рамках кримінального провадження №0000293, розпочатого 07.09.2017 прокуратурою Полтавської області, призначено проведення службового розслідування, про що прийнято наказ ГУНП в Полтавській області від 12.10.2017 №1154 (а.с. 31).

26.10.2017 року за результатами службового розслідування начальником ГУНП в Полтавській області затверджено висновок службового розслідування, у якому зазначено що полковник поліції ОСОБА_2, підполковник поліції ОСОБА_3, та майор поліції ОСОБА_1 використовуючи надані їм повноваження на належних захист прав і свобод громадян від протиправних посягань, використали їх всупереч чинному законодавству та проти громадян України. Своїми діями створили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які займаються на підставі дозвільних документів не забороненою підприємницькою діяльністю, переконання, що для безперешкодного здійснення даної діяльності вони систематично мають надавати працівникам поліції неправомірну вимогу у вигляді певних матеріальних благ. Полковник поліції ОСОБА_2, в порушення закону України " Про національну поліцію" , використовуючи адміністративний ресурс підпорядкованих працівників поліції, що зокрема виявилося в активних діях у перешкоджанні здійснення нормальної господарської діяльності ТОВ " Агат" та призвело до зупинки виробництва, всупереч чинному законодавству підбурив підлеглих ОСОБА_3 та ОСОБА_1 до вчинення ними неправомірних дій, а саме протизаконного і безпричинного блокування роботи ТОВ " Агат", використовуючи надані їм повноваження. Останні не проінформували керівництво ГУНП з метою припинення порушення з боку керівника відділу поліції, а допомагали реалізовувати ОСОБА_2 корисну мету. Вказаний факт є грубим порушенням службової дисципліни та дискредитуючим вчинком посадової особи органу державної влади , що негативно впливає на авторитет органів Національної поліції України.

Згідно висновку службового розслідування зазначено, що за порушення службової дисципліни, недотримання п. 1, п. 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 4, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 року №1179, начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 належить звільнити зі служби в поліції (а.с. 53-60).

26.10.2017 року начальника сектору реагування патрульної поліції №2 Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області майора поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, недотримання пункту 1, пункту 2 ч. 1 та ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. ст. 4, 7, 8 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України та Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 №1179, про що винесено наказ ГУНП в Полтавській області №1439 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності" (пункт 3) (а.с. 51-52).

03.11.2017 року на виконання наказу відповідачем видано наказ №528 о/с, яким за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) звільнено зі служби в поліції майора поліції ОСОБА_1 з 03.11.2017 року (а.с. 107).

Позивач, не погодившись із наказами ГУНП в Полтавській області від 26.10.2017 №1439 та від 03.11.2017 №528 о/с в частині свого звільнення зі служби в Національній поліції, звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт вчинення позивачем істотного дисциплінарного проступку є доведеним, рішення про звільнення позивача прийнято правомірно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Національну поліцію», Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України «Про дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України № 230 від 12.03.2013 року , Правилами етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС № 1179 від 09.11.2016 року.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов'язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов'язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов'язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров'я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Відповідно до ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Згідно ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Згідно частин 1, 2 статті 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Частина 1 статті 7 Дисциплінарного статуту передбачає, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Згідно статті 12 Дисциплінарного статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень: усне зауваження; зауваження; догана; сувора догана; попередження про неповну посадову відповідність; звільнення з посади; пониження в спеціальному званні на один ступінь; звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою упорядкування питань призначення, проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ наказом МВС України від 12.03.2013 № 230 затверджена Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України (далі - Інструкція № 230).

Зазначена інструкція визначає порядок проведення службового розслідування стосовно особи (осіб) рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ у разі надходження до органів та підрозділів внутрішніх справ України відомостей про вчинення нею (ними) дій, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, оформлення результатів службового розслідування та прийняття за ними рішення, а також компетенцію структурних підрозділів та посадових осіб ОВС України при його проведенні.

Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Інструкції, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами РНС діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб РНС чи їх травмування (поранення), а також події, які сталися за участю осіб РНС і можуть викликати суспільний резонанс.

Підпункт 2.2.5 пункту 2.2 розділу 2 Інструкції визначає, що службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі скоєння особою РНС адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст.14 Дисциплінарного статуту начальник призначає службове розслідування з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення начальником. У разі необхідності цей термін може бути продовжено начальником, який призначив службове розслідування, або старшим прямим начальником, але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування встановлюється міністром внутрішніх справ України.

Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

Оголошувати дисциплінарне стягнення особі начальницького складу в присутності його підлеглих заборонено.

Зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

За кожне порушення службової дисципліни накладається лише одне дисциплінарне стягнення. У разі порушення службової дисципліни кількома особами дисциплінарне стягнення накладається на кожного окремо.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо.

Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що відповідачем в установленому порядку призначено службове розслідування, під час якого з'ясовані обставини вчинення дисциплінарного порушення.

Так встановлено, що 07.09.2017 року прокуратурою Полтавської області за ч. 3 ст.368 Кримінального кодексу України розпочате кримінальне провадження №0000293, в рамках якого 11.10.2017р. ОСОБА_1 затримано співробітниками прокуратури Полтавської області та 12.10.2017 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме в одержанні службовою особою неправомірної вигоди та проханні надати таку вигоду для себе, за вчинення чи невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з вимаганням неправомірної вимоги, відповідальність за яке передбачена ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 26-27).

З 13.10.2017 року до 17.10.2017 року позивач перебував під вартою на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13.10.2017р., та 17.10.2017р. за ОСОБА_1 внесено заставу у розмірі 96000,00 грн (а.с. 68, 73, 74).

У ході службового розслідування були враховані покази ОСОБА_4, директора ТОВ " Агат", за заявою якої відкрито кримінальне провадження, ОСОБА_6, сержанта поліції ОСОБА_7, також запропоновано було надати пояснення ОСОБА_1 по факту можливого порушення службової дисципліни, однак останній від надання пояснень відмовився, посилаючись на ст. 63 Конституції України. Також відповідачем були враховані дані послужного списку позивача, його характеристика тощо. (а.с. 64).

Так, ОСОБА_4 повідомила, що працює на посаді директора Приватного підприємства "Агат", розташованого у с. Хорошки Лубенського району Полтавської області, основним видом діяльності якого є обробка деревини. 05.04.2017 вона уклала договір про закупівлю необробленої деревини з гр. ОСОБА_5, у якого наявні необхідні дозвільні документи на вирубку деревини, даний громадянин з серпня 2017 року став основним постачальником деревини на ПП "Агат".

Наприкінці липня - початку серпня 2017 року до неї звернулись працівники підприємства, які повідомили про візит співробітників Лубенського відділу поліції та усну заборону зі сторони останніх проводити вирубку деревини до з'ясування обставин. У подальшому працівники поліції за вказівкою начальника Лубенського відділу поліції ОСОБА_2 почали перешкоджати постачальнику ОСОБА_5 шляхом блокування техніки та заборони здійснювати порубку деревини, що призвело до фактичного зупинення діяльності ПП "Агат".

За твердженням ОСОБА_4, примусово зупиняв роботу працівник поліції - ОСОБА_1, якому вона телефонувала, аби дізнатись причини неправомірних дій, на що ОСОБА_1 їй повідомив, що нічого не може вдіяти, оскільки виконує вказівку начальника відділу поліції. Неправомірні дії працівників поліції щодо зупинення робіт з вирубки деревини без будь-яких пояснень тривали близько трьох тижнів, після чого ОСОБА_4 попросила ОСОБА_1 допомогти зустрітися з ОСОБА_2

У подальшому, начальник Лубенського відділу поліції запросив ОСОБА_4 до себе у службовий кабінет та під час зустрічі разом із заступником начальника Лубенського відділу поліції ОСОБА_3 почали погрожувати подальшим перешкоджанням діяльності ПП "Агат" та постачальника ОСОБА_5 і висунули вимогу про надання їм 10 м3 дошки довжиною 2,25 м з метою подальшої "співпраці" з поліцією. ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_4, що кожного тижня на підприємство прибуватиме автомобіль, який забиратиме по 3-4 м3 дошки. На виконання зазначених вимог гр. ОСОБА_4 15.09.2017 та 03.10.2017 передала предмет неправомірної вигоди у вигляді обробленої деревини об'ємом 3 м3 та 2,1 м3 відповідно. Після цього за вказівкою ОСОБА_2 громадянка ОСОБА_4 зустрілась із ОСОБА_1, який передав їй вимогу начальника відділу поліції про зміну предмета неправомірної вигоди з дошки на 20000,00 грн. У подальшому ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зустрілися з ОСОБА_4 та висунули їй додаткову вимогу про передачу їм деревини твердої пороби (дров). (а.с. 93-94)

11.10.2017 після передачі партії дров об'ємом 6,5 м3 працівниками правоохоронних органів були затримані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1

Опитаний в ході службового розслідування 18.10.2017 гр. ОСОБА_5 повідомив, що повністю підтримує пояснення ОСОБА_4 (а.с. 95).

Доводи апеляційної скарги щодо не отримання в ході службового розслідування пояснень ОСОБА_4 чи інших осіб, є необґрунтованими, та спростовуються наданими до суду матеріалами службового розслідування.

Доводи апеляційної скарги,що підставою притягнення його до дисциплінарної відповідальності слугував факт наявності кримінального провадження, колегія суддів вважає помилковими.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов'язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов'язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України; у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов'язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України "Про Національну поліцію", "Про запобігання корупції" та іншими актами законодавства України; виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку; мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу; дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики; зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв'язку з виконанням службових обов'язків; інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Отже, законодавець висуває підвищені вимоги до поліцейського, що пов'язано з особливим статусом Національної поліції, а також спрямованістю діяльності поліції на служіння суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, підтримання публічної безпеки і порядку.

У свою чергу, недотримання поліцейським вищезазначених вимог є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення.

Колегія суддів зазначає, що позивач, вступаючи на посаду складав Присягу на вірність Українському народові такого змісту: Я, (прізвище, ім'я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов'язки".

З матеріалів службового розслідування вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за грубе порушення службової дисципліни та дискредитуючий вчинок посадової особи органу державної влади, що негативно впливає на авторитет органів Національної поліції України, а не за п. 10 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» ( набранням законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення кримінального правопорушення), а отже доводи апеляційної скарги щодо не завершення кримінального провадження та відсутність вироку щодо позивача є помилковими.

Під час апеляційного розгляду справи встановлено, що вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 16.02.2018 року ОСОБА_1 визнано винуватим у обвинуваченні по ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України і призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 25500,00 грн.

Отже колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що поведінка позивача за обставин, за яких його було затримано, тобто отримання ним неправомірної вигоди є свідченням неналежного виконання позивачем службової дисципліни.

Факт затримання позивача та оголошення йому підозри у вчиненні злочину безсумнівно підриває авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості, довіру суспільства до органів поліції, що є несумісним з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського та виключає можливість подальшого проходження служби в органах поліції.

При цьому, згідно ст. 5 Дисциплінарного статуту за вчинення дисциплінарних проступків особи рядового і начальницького складу несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. Особи рядового і начальницького складу, яких в установленому законодавством порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності, водночас можуть нести і дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Таким чином, кримінальне провадження, відкрите відносно ОСОБА_1 не виключає наявності у його діях складу дисциплінарного проступку та не позбавляє відповідача можливості накладення дисциплінарного стягнення за його вчинення, оскільки матеріалами справи підтверджено, що звільнення позивача зі служби за порушення службової дисципліни не пов'язане з вчиненням злочину. Отже, наявність чи відсутність вироку в кримінальній справі не впливає на оцінку дисциплінарного проступку, вчинення якого доведене матеріалами службового розслідування.

З огляду на вищевикладене, та враховуючи доведеність висновком службового розслідування вчинення ОСОБА_1 дій, які не сумісні з вимогами, що пред'являються до професійних та моральних якостей поліцейського, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про обґрунтованість притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 292, 310, 315, 316, 321,325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 16.01.2018 по справі № 816/2190/17 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України .

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді О.В. Присяжнюк Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 22.05.2018 року