Справа № 826/12281/17
Суддя: Келеберда В.І.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

24 травня 2018 року № 826/12281/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: судді-доповідача Келеберди В.І., суддів Амельохіна В.В., Качура І.А., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до Національного банку України, третя особа - Печерський районний відділ державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" (далі - позивач, ТОВ "ФК Абсолют Фінанс") з адміністративним позовом до Національного банку України (далі - відповідач, НБУ), третя особа Печерський районний відділ державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову Національного банку України №88 від 20.09.2017 року;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Є.Коновальця, буд.36-в) судові витрати у сумі 2129,09 грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що ключовим аспектом у дослідженні питання правомірності притягнення Позивача до юридичної відповідальності є поширювальне тлумачення Відповідачем суб'єктного складу, що підпадає під дію фінансової санкції та зазначає, що фактичним складом правопорушення, висвітленого в Постанові є дві валютні операції Позивача: купівля російського рубля; продаж російського рубля проведені 27 вересня 2016 року касою Харківського відділення №174. Відповідач тлумачить ці операції як зворотний обмін фізичними особами-нерезидентами невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту. Фабула цієї події відтворена в редакції Постанови у такій послідовності: 27 вересня 2016 року касою Харківського відділення №174 Позивача здійснено купівлю іноземної валюти 350000,00 російських рублів у ОСОБА_3 та видано останній 136500,00 українських гривень; цією ж датою каса Харківського відділення №174 Позивача продала іноземну валюту в сумі 350000,00 російських рублів ОСОБА_3 за 145250,00 українських гривень (квитанція №7 про здійснення валютно-обмінної операції); правовий зв'язок між цими операціями обґрунтовано положеннями постанови Правління Національного банку України 12 грудня 2002 року №502 (далі - "Інструкція №502"), що встановлює особливості обмінних валютних операцій за участі спеціального суб'єкта - нерезидента* фізичної особи. Обов'язковою складовою такої операції є довідка - certificate за формою №377, що надає право фізичній особі нерезиденту на зворотний викуп іноземної валюти в обсязі, що не перевищує суми коштів отриманої при здійсненні первісної операції; констатуючи фізичну відсутність довідки - certificate за формою №377 у період проведення перевірки, Відповідачем зроблено висновок про порушення Позивачем ст.6 Декрету, пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу 3 , пункту 1 розділу 4 Інструкції №502; обираючи юридичну санкцію до Позивача за це порушення, Відповідач використав диспозицію ст.16 Декрету та пункт 2.3. розділу 2 "Положення про валютний контроль", затвердженого Постановою Правління НБУ від 08.02.2000 року №49.

Крім того, позивач вказав на абстрактність правових підстав, використаних у Постанові ст.16 Декрету складається, в яких наведені самостійні склади правопорушень і, відповідно, індивідуалізовані юридичні санкції. Посилання Відповідачем на ст.16 Декрету, виключає дію принципу правової визначеності Позивача і продукує критичне ставлення до юридичної техніки складання Постанови.

В ході розгляду даної справи представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача у судовому засіданні 20.03.2018 року проти задоволення позовних вимог заперечили у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, просили відмовити у задоволенні позову.

Зокрема, свої заперечення мотивували тим, що продаж Позивачем від свого імені і за свій рахунок іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту є операцією, не передбаченою Декретом та Інструкцією №502, та відповідно є порушенням статті 6 Декрету, пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу III, пункту 1 розділу IV Інструкції №502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України, що тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 2.3 розділу 2 Положення №49.

На підставі ч.1 ст.257 Кодексу адміністративного судочинства України суд ухвалив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного провадження.

Додатково суд зазначає, що 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в період з 18.04.2017 року до 30.05.2017 року (включно) Національним банком України проведено планову комплексну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" з питань дотримання вимог валютного законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України, про що 22.06.2017 року було складено Акт №В/25-0015/5693б/БТ. За результатами перевірки встановлено, що ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" було:

- порушено вимоги пунктів 5,7 розділу ІІІ пункту 1 розділу IV Інструкції №502;

- порушено вимоги підпункту 3 пункту 6 постанов Правління Національного банку України від 14.09.2016 №386 (яка діяла протягом періоду що підлягав перевірці), від 13.12.2016 №410 "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" в частині обмеження продажу готівкової іноземної валюти одній особі в один операційний день у сумах, що перевищують в еквіваленті 120000,00 гривень;

- встановлено проведення операцій фізичних осіб з переказу в межах України національної валюти, які можуть свідчити про "дроблення" цих операцій та використання послуг Товариства з метою здійснення підприємницької діяльності;

- вказано, що висновок щодо відповідності/правомірності проведених валюто-обмінних операцій з продажу 27.09.2016, 28.09.2016 та 29.09.2016 фізичним особам-нерезидентам іноземної валюти, чинному в період, що підлягав перевірці валютному та/або банківському законодавству України буде сформульований після консультацій з іншими фахівцями Національного банку України відповідно до пункту 7.4 Глави 7 Положення №338.

15.08.2017 року, Головним економістом відділу валютного контролю за діяльністю великих банків управління нагляду Департаменту фінансового моніторингу Національного банку, складено Протокол порушення валютного законодавства №53 ПР-БТ про те, що під час перевірки виконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" в ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" виявлені такі порушення, зокрема:

"Касою Харківського відділення №174 ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" (м. Харків, пров.Донецький, 18) здійснено 27.09.2016 продаж іноземної валюти фізичній особі-нерезиденту ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1, УВД м. Саратов, Нижегородської області, Російська Федерація) кошти у сумі 350000,00 російських рублів (за 145250,00 гривень) згідно квитанції про здійснення валютно-обмінної операції - продажу іноземної валюти від 27.09.2016 року №7. При цьому, порядок й умови торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України (на готівковому сегменті), встановлені Національним банком України згідно Інструкцією про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України, затвердженою постановою правління Національного банку України від 12.12.2002 року №502 (далі - Інструкція №502).

Інструкція №502 передбачає, що фінансові установи здійснюють з фізичними особами-нерезидентами виключно операції з купівлі іноземної валюти та операції зворотного обміну невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту, - на підставі довідки-certificate за формою №377 Додатку №7 Інструкції №502, та лише в межах суми, зазначеної у довідці-certificate В даному випадку довідка - certificate відсутня, а сума проданої ОСОБА_3 іноземної валюти перевищує суму готівкових гривень, виданих йому за операцією купівлі іноземної валюти Касою Харківського відділення №174 ТОВ "ФК Абсолют Фінанс (квитанція про здійснення валютно-обмінної операції (купівлі) від 27.09.2016 року №5 у сумі 350000,00 російських рублів (еквівалент) 136500,00 гривень.)

Зазначене є порушенням статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу III, пункту 1 розділу IV Інструкції №502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України, що тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 2.3. розділу 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року №49".

У зв'язку із цим, 20.09.2017 року, Національним банком України притягнуто Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 141316,00 грн, про що директором Департаменту фінансового моніторингу ОСОБА_4 прийнято Постанову про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства №88.

Не погоджуючись з вищевказаною постановою та вважаючи її протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно частини 1 статті 7 Закону України "Про Національний банк України", Національний банк виконує такі функції, зокрема: здійснює банківське регулювання та нагляд на індивідуальній та консолідованій основі, здійснює відповідно до визначених спеціальним законом повноважень валютне регулювання, визначає, порядок здійснення операцій в іноземній валюті, організовує і здійснює валютний контроль за банками та іншими фінансовими установами, які отримали ліцензію Національного банку на здійснення валютних операцій.

Згідно преамбули Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93від 19 лютого 1993 року (надалі - також "Декрет"), цей нормативно-правовий акт установлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права й обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства.

Відповідно до ч. І статті 13 Декрету, Національний банк України є головним органом валютного контролю, що здійснює контроль за виконанням правил регулювання валютних операцій на території України з усіх питань, не віднесених цим Декретом до компетенції інших державних органів.

Відповідно до п/п 1. п.3 1 Положення №338 (в редакції, чинній на період здійснення перевірки), перевірки банків і фінансових установ щодо дотримання ними вимог валютного законодавства України (далі - перевірки) проводять уповноважені працівники структурного підрозділу центрального апарату Національного банку, до компетенції якого належить здійснення валютного контролю за банками, фінансовими установами (далі - Департамент), з метою дотримання банками та фінансовими установами валютного законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку (далі - валютне законодавство). До перевірок належать виїзні та невиїзні (камеральні) перевірки.

Відповідно до п.1.1. Положення про валютний контроль (Затверджено Постановою Правління Національного банку України 08.02.2000 №49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430). фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг і яка внесена до відповідного реєстру в порядку, установленому законом. Таким чином, ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" підпадає під визначення фінансова установа.

Пункт 3.2 Положення про валютний контроль (Затверджено Постановою Правління Національного банку України 08.02.2000 року №49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430) визначає порядок застосування санкцій Національним банком України, а саме: уповноважені працівники Національного банку в разі виявлення порушень валютного законодавства з боку банків, інших фінансових установ або національного оператора поштового зв'язку складають протокол за формою, наведеною в додатку 1, який вручається керівникові (посадовій особі, яка виконує його обов'язки) банку, іншої фінансової установи або національного оператора поштового зв'язку чи їх відокремленого структурного підрозділу, що перевірявся (перевірялася). За кожним випадком порушення складається окремий протокол, до якого можуть додаватись інші документи (у тому числі копії електронних документів на паперових носіях), які свідчать про факти порушень. Допускається складання одного протоколу за умови, що загальна сума штрафу від цього не зміниться, якщо під час реалізації одного договору було здійснено кілька однотипних порушень валютного законодавства. Один протокол складається про всі виявлені факти порушень вимог щодо статистичної звітності протягом періоду, що підлягав перевірці. Уповноважені працівники Національного банку після складання протоколу зобов'язані запропонувати особі, якій вручено цей протокол, надати пояснення за кожним фактом порушення.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання Пункт 3 Положення про валютний контроль (Затверджено Постановою Правління Національного банку України 08.02.2000 №49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430) 15.08.2017 року, Головним економістом відділу валютного контролю за діяльністю великих банків управління нагляду Департаменту фінансового моніторингу Національного банку, складено Протокол порушення валютного законодавства №53 ПР-БТ про те, що під час перевірки виконання вимог Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" в ТОВ "ФК Абсолют Фінанс", виявлено "порушення статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю", пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу III, пункту 1 розділу IV Інструкції №502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України, що тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 2.3 розділу 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року №49".

Таким чином, порушення порядку й умов торгівлі валютними цінностями ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" під час здійснення валютно-обмінної операції тягне за собою накладення штрафу.

Відповідно до п.3.3., п.3.4., п.3.5. Положення про валютний контроль (Затверджено Постановою Правління Національного банку України 08.02.2000 року №49. зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430), підставою для застосування Національним банком вказаних у другому розділі цього Положення санкцій можуть бути: матеріали перевірок, що здійснюються уповноваженими працівниками Національного банку. Матеріали про порушення валютного законодавства залежно від суми штрафу розглядають та приймають рішення про застосування санкцій: - до 50 тис. доларів США - директор структурного підрозділу центрального апарату Національного банку, до компетенції якого належить здійснення валютного контролю за банками, іншими фінансовими установами. національним оператором поштового зв'язку, або уповноважена особа Національного банку. Під сумою штрафу в цьому пункті слід розуміти суму (вартість), еквівалентну певній сумі в доларах США, перерахованій у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют і банківських металів, установленим Національним банком, що діє на 0 годин дня складання відповідного протоколу порушення валютного -законодавства. У разі прийняття рішення про застосування санкцій виноситься постанова про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства (далі - постанова). Постанова, що складена за формою, наведеною в додатку 2 до цього Положення, і підписана однією з посадових осіб відповідно до вимог пункту 3.4 розділу З цього Положення, або рішення, що складене за формою, наведеною в додатку 3 до цього Положення, надсилається поштою з повідомленням про вручення порушнику, який протягом п'яти робочих днів після отримання постанови або рішення має перерахувати суму штрафу до Державного бюджету України.

Відповідно до п. 3.1. Положення, санкції, передбачені статтею 2 Указу Президента України від 27 червня 1999 року №734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", пунктом 2 статті 16 Декрету, застосовуються Національним банком до банків, інших фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку, органами державної податкової служби - до інших резидентів і нерезидентів України.

Відповідно до п.2.3 Положення про валютний контроль (Затверджено Постановою Правління Національного банку України 08.02.2000 року №49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430), торгівля іноземною валютою банками, іншими фінансовими установами та національним оператором поштового зв'язку без одержання ліцензії Національного банку та (або) з порушенням порядку й умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, встановлених Національним банком, тягне за собою накладення штрафу в сумі, еквівалентній сумі (вартості) зазначених валютних цінностей, перерахованій у валюту України за офіційним курсом гривні до іноземних валют та банківських металів, установленим Національним банком на день здійснення таких операцій, з виключенням або без виключення банку з Державного реєстру банків.

У зв'язку із цим 20.09.2017 року Національним банком України притягнуто Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 141316,00грн, про що, директором Департаменту фінансового моніторингу ОСОБА_4 прийнято Постанову про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства №88.

Твердження позивача, що фактичним складом правопорушення, висвітленого в Постанові є дві валютні операції Позивача: купівля російського рубля; продаж російського рубля проведені 27 вересня 2016 року касою Харківського відділення №174. Відповідач тлумачить ці операції як зворотній обмін фізичними особами-нерезидентами невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту..., правовий зв'язок між якими обґрунтовано Положеннями Постанови Правління Національного банку України 12 грудня 2002 року №502", до уваги не приймається, оскільки перевірці було встановлено, що Касою Харківського відділення №174 ТОВ "ФК Абсолют Фінанс" (м. Харків, пров. Донецький, 18) здійснено: о 13:10:39 27.09.2016 купівлю іноземної валюти у фізичної особи-нерезидента ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1, УВД м. Саратов, Нижегородської області, Російська Федерація) у сумі 350 000, 00 російських рублів (еквівалент 136 500, 00 гривень), згідно квитанції про здійснення валютно-обмінної операції (купівлі) від 27.09.2016 №5.

Тобто, Позивачем здійснено операцію з купівлі готівкової іноземної валюти у фізичної особи-нерезидента та операції від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту.

Здійснення операцій від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичним особам-нерезидентам стаття 6 Декрету та Інструкція №502 не передбачають, при цьому Інструкція №502 встановлює, що фінансові установи здійснюють з фізичними особами-нерезидентами виключно операції з купівлі готівкової іноземної валюти та операції зворотного обміну невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту (на підставі довідки - certificate за формою №377 Додатку №7 Інструкції №502, та лише в межах суми, зазначеної у довідці - certificate).

Суд погоджується з доводами відповідача, що у даному випадку довідка - certificate відсутня, а сума проданої ОСОБА_3 іноземної валюти перевищує суми готівкових гривень, виданих йому за операцією купівлі іноземної валюти касою Харківського відділення №174.

Відповідно до п.10, п.11 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України (Затвердженої Постановою Національного банку України 12.12.2002 року №502). касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов'язані з'ясовувати резидентність фізичних осіб (шляхом усного опитування) та попереджати фізичних осіб-нерезидентів про те, що зворотний обмін невикористаних гривень на іноземну валюту можливо здійснити лише за умови пред'явлення ними довідки-certificate за формою №377. Банк, фінансова установа, пункт обміну валюти під час купівлі у фізичної особи-нерезидента готівкової іноземної валюти разом із квитанцією про здійснення валютно-обмінної операції зобов'язані видати довідку-certificate за формою №377 (додаток 7). За згодою клієнта ця операція може бути здійснена без оформлення довідки-certificate за формою №377. Здійснення валютно-обмінної операції без оформлення довідки-certificate за формою №377 не дає підстав для зворотного обміну. Зворотний обмін фізичним особам - нерезидентам невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту здійснюється на підставі першого примірника довідки-certificate за формою № 377 лише на ту іноземну валюту і в межах тієї суми, що зазначені в довідці.

Отже, Декретом та Інструкцією № 502 операції від свого імені і за свій рахунок з продажу іноземної валюти готівкою фізичним особам-нерезидентам не передбачено, однак, Позивачем здійснено від свого імені і за свій рахунок операцію з продажу іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту, а це є порушенням статті 6 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" пункту 3 розділу 1. пункту 11 розділу III. пункту 1 розділу IV Інструкції №502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України, що тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 2.3 розділу 2 Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року №49.

Щодо тверджень позивача про абстрактність правових підстав, використаних у Постанові ст.16 Декрету складається, в яких наведені самостійні склади правопорушень і, відповідно, індивідуалізовані юридичні санкції, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ "ФК Абсолют Фінанс", 27.09.2016 року провело/здійснило з фізичною особою-нерезидентом операції з купівлі готівкової іноземної валюти та операції зворотного обміну невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту без - certificate за формою №377 Додатку №7 Інструкції №502, та перевищенням межа суми готівкових гривень.

Пункт 3.2 Положення про валютний контроль (Затверджено Постановою Правління Національного банку України 08.02.2000 року №49, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 04.04.2000 року за №209/4430) визначає порядок застосування санкцій Національним банком України, а саме: уповноважені працівники Національного банку в разі виявлення порушень валютного законодавства з боку банків, інших фінансових установ або національного оператора поштового зв'язку складають протокол за формою, наведеною в додатку 1, який вручається керівникові (посадовій особі, яка виконує його обов'язки) банку, іншої фінансової установи.

Після виявлення даного порушення уповноваженими працівниками Національного банку у чіткій відповідності до 3.2 Положення про валютний контроль було складено Протокол про порушення валютного законодавства від 15.08.2017 року №53 ПР-БТ.

У зв'язку із цим, 20.09.2017 року, Національним банком України притягнуто Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" до відповідальності у вигляді штрафу в сумі 141316,00грн, про що, прийнято Постанову про притягнення до відповідальності за порушення валютного законодавства №88.

Відповідно до п. З.1. Положення, санкції, передбачені статтею 2 Указу Президента України від 27 червня 1999 року №734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства", пунктом 2 статті 16 Декрету, застосовуються Національним банком до банків, інших фінансових установ та національного оператора поштового зв'язку, органами державної податкової служби - до інших резидентів і нерезидентів України.

Пунктом 4 Указу Президента України від 27 червня 1999 року №734/99 "Про врегулювання порядку одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства" чітко визначає на які відносини дія цього Указу не поширюється, це зокрема: на відносини, що виникають у зв'язку із залученням іноземних кредитів, отриманих під гарантії Кабінету Міністрів України. Як видно серед зазначених виключень відсутнє посилання на те, що вищевказані нормативно-правові акти не можуть застосовуватися до діяльності фінансових установ.

Враховуючи наведене, Декрет Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"; Інструкції №502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України; Положення про валютний контроль, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.02.2000 року №49, можуть застосовуватися до Позивача.

Щодо посилання позивача на п.10 Постанови №502, суд зазначає, що відповідно до п.10. п.11 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України (Затвердженої Постановою Національного банку України 12.12.2002 року №502), касири каси банку, фінансової установи, пункту обміну валюти зобов'язані з'ясовувати резидентність фізичних осіб (шляхом усного опитування).

Відповідно до розділу 4 п.1 Інструкції про порядок організації та здійснення валютно-обмінних операцій на території України (Затвердженої Постановою Національного банку України 12.12.2002 року №502), банкам, фінансовим установам дозволяється здійснювати: операції з купівлі у фізичної особи (резидента та нерезидента) готівкової іноземної валюти за готівкові гривні на суму, яка менша в еквіваленті, ніж 150000 гривень, без пред'явлення документів. Операції з купівлі у фізичної особи-нерезидента готівкової іноземної валюти за готівкові гривні, які проводяться з оформленням довідки-certificate за формою №377, здійснюються за умови пред'явлення цією особою документа, що посвідчує особу та її резидентність; операції зворотного обміну фізичним особам-нерезидентам невикористаних готівкових гривень на готівкову іноземну валюту на суму, яка менша в еквіваленті, ніж 150 000 гривень, за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та її резидентність і довідки-certificate за формою №377.

Операції з купівлі у фізичної особи - нерезидента готівкової іноземної валюти за готівкові гривні, які проводяться з оформленням довідки-certificate за формою №377, здійснюються за умови пред'явлення цією особою документа, що посвідчує особу та її резидентність.

В матеріалах справи міститься квитанція №5 та №7 від 27.09.2016 року при оформленні операції касиром зазначено наступні дані: клієнт ОСОБА_3 (паспорт серії НОМЕР_1, УВД м. Саратов, Нижегородської області, Російська Федерація) отже, як видно зі змісту квитанції касиру на момент проведення операції було достовірно відомо про те, що клієнт являється нерезидентом.

Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що продаж Позивачем від свого імені і за свій рахунок іноземної валюти готівкою фізичній особі-нерезиденту є операцією, не передбаченою Декретом та Інструкцією №502. та відповідно є порушенням статті 6 Декрету, пункту 3 розділу 1, пункту 11 розділу III, пункту 1 розділу IV Інструкції №502 в частині здійснення торгівлі іноземною валютою з порушенням порядку та умов торгівлі валютними цінностями на міжбанківському валютному ринку України, установлених Національним банком України, що тягне за собою наслідки, передбачені пунктом 2.3 розділу 2 Положення №49.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У свою чергу, суд зазначає, що під доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, слід розуміти будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У відповідності до частин 1,3,4 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У рішенні Європейського суду з прав людини, у пункті 110 рішення від 23.07.2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 5 - 11, 19, 72-77, 90, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія Абсолют Фінанс" (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Є .Коновальця, буд.36-В, ) відмовити.

Відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України. апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідно до пп. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя - доповідач В.І. Келеберда

Судді В.В. Амельохін

І.А. Качур