Справа № 825/2144/18
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

29 травня 2018 року Чернігів Справа № 825/2144/18
Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ) про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення грошової компенсації за не отримане речове майно,
В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 , в якому просить:
- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити йому грошове забезпечення за період з 18.08.2017 по 12.09.2017 за час фактичного виконання обов`язків за посадою та індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 12.09.2017;
- стягнути з військової частини НОМЕР_1 на користь позивача грошову компенсацію за не отримане речове майно у сумі 39 609,73 грн.
Одночасно, представником позивача заявлено клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яка мотивована тим, що позивач неодноразово звертався до відповідача щодо вирішення спірного питання в досудовому порядку, проте жодної відповіді на його звернення останній не надав. Позивач не міг передбачити, що орган владних повноважень, який зобов`язаний не порушувати права та законні інтереси військовослужбовців у сфері соціального забезпечення стане ці права порушувати.
Крім того, посилаючись на правову позицію Конституційного Суду України у справі №1-18/2013, позивач вважає, що ним не порушено строк звернення до суду, оскільки під час розв`язання публічно-правових спорів про стягнення на користь осіб, які перебувають або перебували на публічній службі, заробітної плати (суддівської винагороди, грошового забезпечення тощо) у разі порушення законодавства про оплату праці потрібно застосовувати положення ч.2 ст.233 Кодексу законів про працю України, тобто, строки звернення до суду у цій категорії спорів не застосовуються.
За приписами ст.17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04.11.1950 (ратифіковано Україною 17.07.1997) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа "Каменівська проти України"), "право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані". Отже, за практикою Європейського Суду з прав людини право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").
Відповідно до ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (КАСУ) для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.
Так, суд зазначає, що дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи. Відповідно, ст.123 КАСУ передбачає наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду. У разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. В свою чергу, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.
В даному випадку, обставини, на які посилається позивач та його представник, як на поважність причин пропуску строку звернення до суду, суд визнає належними та такими що повністю підтверджують поважність пропуску строку звернення до суду.
Так, у рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Пономарьов проти України" (№ 3236/03 від 03.04.2008, §41) зазначено, що "…Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави". Суд також зауважує, що згідно рішення Європейського Суду з прав людини у справі Іліан проти Туреччини, правило встановлення обмежень доступу до суду в зв`язку з пропуском строку звернення до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання позивача про поновлення процесуального строку звернення до суду належить задовольнити.
При цьому, суд зазначає, що зазначений спір виник із публічно-правових відносин у яких відповідач є суб`єктом владних повноважень та згідно з вимогами ст.19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАСУ) належить до компетенції адміністративних судів. Позовна заява подана особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність, її подано з дотриманням правил підсудності і вона відповідає вимогам, встановленим ст.ст.160, 161, 172 КАСУ. Дана справа належить до справ незначної складності та підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. У той же час, враховуючи предмет і підстави позову, а також положення ст.262 КАСУ, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду даної адміністративної справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
Керуючись ст. ст. 12, 122, 160-162, 171, 248, 257, 260-262, Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И Л А:
1. Клопотання представника ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.
2. Прийняти позовну заяву та відкрити провадження у справі.
3. Справа буде розглядатись суддею Житняк Л.О. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.
4. Відповідно до ст.261 КАСУ, встановити відповідачу для подання відзиву на позов, який повинен бути складений та поданий за правилами, встановленими ст.162 КАСУ, або заяви про визнання позову 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
5. Роз`яснити відповідачу, що згідно зі ст.79 КАСУ він повинен подати суду докази разом із поданням відзиву на позов, та документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. В разі, якщо доказ не може бути поданий у встановлений строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.
Відзив або заява про визнання позову мають бути подані відповідачем до суду за адресою: вул. Кирпоноса 16, м. Чернігів, 14000.
Попередити відповідача, що у разі ненадання відзиву у встановлений судом строк без поважних причин спір буде вирішено за наявними матеріалами справи.
6. Роз`яснити позивачу, що він може подати відповідь на відзив у 5-денний строк з дня отримання відзиву на позов.
7. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.5 ст.262 КАСУ суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву (ч.7 ст.262 КАСУ).
8. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду даної справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: http://adm.cn.court.gov.ua/sud2570/.
9. Копію даної ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до п.5 ч.1 ст.294 КАСУ, може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції.

Суддя Л.О. Житняк