Справа № 826/13571/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2018 року

Київ

справа №826/13571/17

адміністративне провадження №К/9901/18191/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Оружного адміністративного суду міста Києва у складі судді Власенкової О.О. від 13 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду в складі колегії суддів: Троян Н.М., Бужак Н.П., Костюк В.А. від 21 грудня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відділу приватизації державного житлового фонду та створення ОСББ управління житлово-комунального господарства Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, що полягає у неприйнятті рішення про передачу йому у власність жилого приміщення АДРЕСА_1 в термін, визначений пунктом 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В обґрунтування позовних вимог зазначив про протиправну бездіяльність відповідача у зв'язку з неприйняттям рішення про приватизацію кімнати в гуртожитку на підставі поданих документів, зазначаючи, що: згідно з пунктом 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та пункту 14 Порядку передачі жилих приміщень у гуртожитках, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. При цьому, у відповідності до пункту 10 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» забороняється таким органам приватизації відмовляти мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла. Передача житлових приміщень у гуртожитках у власність мешканців гуртожитків здійснюється відповідно до закону.

Ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року, яку залишено без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року провадження у справі закрито.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій мотивоване тим, що спір стосовно прийняття рішення про приватизацію кімнати в гуртожитку підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, тому провадження у справі відповідно до пункту 1 частини першої статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає закриттю.

Не погоджуючись з ухвалою Оружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року та постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року, посилаючись на неправильне застосування, зокрема, судом апеляційної інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій просить скасувати ухвалу Оружного адміністративного суду міста Києва від 13 листопада 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2017 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Від Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації у встановлений касаційним судом термін (до 12 квітня 2018 року) відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.

Враховуючи, що учасник справи оскаржує рішення суду апеляційної інстанції з підстав порушення правил предметної юрисдикції, то за правилами частини шостої статті 346 КАС України є підстава для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у пунктах 23, 24 та тексті свого рішення у справа "Сокуренко і Стригун проти України" (№ 29458/04 та № 29465/04) відповідно до прецедентної практики Суду термін "встановленим законом" у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод спрямований на гарантування того, "що судова гілка влади у демократичному суспільстві керується законом, що приймається парламентом" (Zand v. Austria № 7360/76); фраза "встановленим законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність; термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів; вимога стосовно того, що суд має бути "встановленим законом" є однією з декількох вимог Конвенції та протоколів до неї і встановлює, що дії національних органів мають базуватись на внутрішньому праві; вся організаційна система судів, включаючи не тільки питання, які підпадають під юрисдикцію певних видів судів, але також встановлення окремих судів та визначення їх місцевої юрисдикції (Coeme and others v. Belgium № 32492/96); суд не є встановленим законом у разі, якщо правила, які регламентують склад суду, не були додержані (Posokhov v. Russia № 63486/00, Fedotova v. Russia № 73225/01).

Керуючись статтями 341, 345, 346, 347, 359 КАС України,

У Х В А Л И В:

Справу за позовом ОСОБА_2 до Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання бездіяльності протиправною передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко