Справа № 820/2637/18
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків

23 травня 2018 р. № 820/2637/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі
головуючого судді Зоркіна Ю.В.
при секретарі судового засідання Пройдак С.М.
у присутності представника позивача Рубежанського І.В,
представника відповідача Адміністрації державної прикордонної служби України Бурч В.В.
представника відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України Суп Є.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент номер НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (м. Київ,01601, вул.. Володимирська, 26, ), Головного управління Пенсійного Фонду України в харківській області (61022, м.Харків, Держпром, 3 під., ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії
встановив
Позивач звернувся до суду з зазначеним адміністративним позовом, у якому просить суд: вирішити публічно-правовий спір між Адміністрацією Державної прикордонної служби України, Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області та ОСОБА_1 для чого зробити наступне:
визнати протиправними дії (бездіяльність) Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами;
визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо не виконання завдань покладених на нього п.п. 1, 3 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі яке затверджене Постановою правління Пенсійного фонду України 22.12.2014 № 28-2 щодо здійснення контролю за призначенням (перерахунком) і виплатою пенсії, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду, інших джерел, визначених законодавством;
визнати дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати ОСОБА_1 пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами протиправними;
зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_2 довідку (довідки) про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області;
зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії з 11.10.2017 року;
зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України подати протягом місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати протягом місяця, з дня набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення, що передбачено ч. 1 ст. 382 КАС України; стягнути з відповідачів судові витрати на користь позивача.
В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі, просив позовні вимог задовольнити, пославшись на те, що військова частина, де проходив службу позивач зобов`язана була подати до адміністрації Державної прикордонної служби довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, а вони, в свою чергу, зобов`язані були подати до ГУ ПФУ довідку про додаткові види грошового забезпечення, які позивач отримував, протягом останніх 24 місяців підряд перед місяцем звільнення з військової служби з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди, але протиправно не зробили це. З огляду на вищезазначене, позивач вважає, що ГУ ПФУ не забезпечило вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення при призначенні та виплаті пенсії позивачу. Так як, щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, які позивач отримував під час проходження служби та з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.
Представник відповідача - Адміністрації Державної прикордонної служби України - у відзиві та судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі виходячи з того, що при видачі довідки про грошове забезпечення для призначення пенсії позивачу, відповідач виходив з вимог ч. 3 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та пункту 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393, Постанови Кабінету Міністрів України № 45, рішенню Конституційного суду України від 13.05.2015 року № 4-рп/2015 по справі № 1-9, якими затверджені документи, які подаються до органів Пенсійного фонду, також вказують на те, що в документи включають тільки такі види щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, як доплати, підвищення, надбавки та премії. Щомісячна додаткова грошова винагорода, встановлена Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року №889 не є надбавкою, доплатою, підвищенням або премією. Відповідач зазначив, що розмір та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди встановлюється нормами НПА, а не законодавством України.
Представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України надав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, виходячи з того, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області, на підставі документів, наданих військовою частиною НОМЕР_2 , позивачу призначено пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 р. №2262- XII. В наданих документах щомісячна додаткова грошова допомога не зазначена, отже правових підстав для включення до розрахунку пенсії щомісячної грошової додаткової грошової допомоги немає, оскільки вона не може вважатись тією складовою грошового забезпечення військовослужбовця при звільнені, з якої може обчислюватися сума пенсії, так як вона є тимчасовою, нефіксованою, не щомісячною виплатою, та не має системний характер. Крім того, документи для призначення та проведення перерахунку пенсії подаються до органів Пенсійного фонду України уповноваженими структурними підрозділами силових структур. Головне управління Пенсійного фонду України в Харківські області здійснює призначення пенсії на основі документів, поданих уповноваженими структурними підрозділами силових структур і не має права вносити будь-які зміни в довідку про додаткові види грошового забезпечення.
Заслухавши пояснення представників, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.
Судом встановлено, що позивач проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 м. Харкова Державної прикордонної служби України , останнє звання старший прапорщик.
Відповідно до витягу з наказу №325-ос від 02.08.2017 року його звільнено в запас та станом на 02.08.2017 року вислуга років становить: календарна 24 роки 09 місяців 10 днів, пільгова 12 років 11 місяців 16 днів, загальна 37 років 08 місяці 26 днів. Згідно особистої картки грошового забезпечення позивача з серпня 2015 року по липень 2017 року йому виплачена винагорода.
З 07.09.2017 року позивачу, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» призначена пенсія.
Згідно довідки ГУ ПФУ в Харківській області №3046 від 02.04.2018 року розмір пенсії позивача за вислугу років з 03.08.2017 року складає, із врахуванням грошового забезпечення: посадовий оклад 760.00 грн, оклад за військове звання 65,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 35% - 288.75 грн., середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяці 3994.70 грн., у тому числі: ОУС 15%, надбавка за особливо важливі завдання 90%, премія 425 %, а всього 5108.45 грн.. Основний розмір пенсії: 70 % грошового забезпечення (вислуга років 37) у розмірі 3575.92 грн.
Відповідно до додатку до грошового атестату №92 від 09.06.2017 року та додатку до нього (а.с. 22-23) до них не включено додаткову грошову винагороду, встановлену відповідно до постанови Кабінету міністрів України № 889 від 22 вересня 2010 року, яку позивач отримував під час служби та з якої згідно довідки в/ч сплачені страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
По суті позовних вимог суд зазначає наступне.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини в сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).
Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Положеннями ст. 43 Закону № 2262-ХІІ (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей" пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 7.11.2007 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (далі - Постанова № 1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).
Згідно з пп. 2 та п. 5 Постанови № 1294 також передбачено преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого вкладу в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного у розмірі не менш як 10 відсотків посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення та надання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Відповідно до статті 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року № 2464- VI, єдиний внесок нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.
У статті 41 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV визначено, що до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.
Отже, з викладених правових норм вбачається, що до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, включаються всі види грошового забезпечення, незалежно від того мають такі виплати систематичний або тимчасовий характер, залежать чи не залежать від певних обставин, їх розміри та виплата є чи не є фіксованим та щомісячними. Головною умовою для включення до розрахунку пенсії є сплата з цих видів грошового забезпечення соціальних внесків.
Матеріалами справи підтверджено, що єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування був нарахований на щомісячну додаткову грошову винагороду, то в даному випадку наявні достатні та необхідні правові підстави для врахування сум зазначених виплат при обчисленні пенсії позивачу.
Таким чином, у військової частини НОМЕР_2 не було правових підстав для не включення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для нарахування пенсії № 92 від 09.08.2017 року щомісячної додаткової грошової винагороди, яку отримував позивач у період служби, що в свою чергу, призвело до невірного розрахунку розміру його пенсії, яка підлягає до виплати.
Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом України в постановах від 16.09.2014 у справі № 21-314а14, від 10.03.2015 у справі №21-70а15.
Щодо посилань відповідачів на рішення Конституційного Суду України від 13 травня 2015 року № 4рп/2015, постанови ВС від 20.02.2018 року у справі 286/2987/16-а, то суд зауважує, що вказане рішення стосується порядку перерахунку пенсій у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, а не порядку призначення пенсії, зокрема - видів грошового забезпечення, з яких вона розраховується.
Аналогічна позиція викладена в рішеннях ВС від 14 березня 2018 року справа № 272/963/17 (провадження № К/9901/844/17), від 20 лютого 2018 року справа №335/2071/15-а (адміністративне провадження №К/9901/1372/18).
Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача про визнання протиправними дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_2 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області такими, що підлягають задоволенню.
Суд зазначає, що питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-ХІІ врегульовані Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою правління ПФУ від 30 січня 2007 року № 3-1 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402, далі за текстом Порядок).
Судовим розглядом встановлено, що грошовий атестат № 92 від 09.08.2017 року та додаток до грошового атестату, які були подані для призначення пенсії, не містять показників додаткової грошової винагороди, при цьому доказів направлення (подання) на адресу відповідача довідок про розмір грошового забезпечення з урахуванням додаткової грошової допомоги суду не надано.
За змістом положень пункту 24 Порядку органи ПФУ не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм іншими органами довідок про розмір грошового забезпечення, і розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.
Аналогічна позиція закріплена в постанові ВС України від 25.11.2014 року № 21-322а14. Крім того, при вирішенні спору суд приймає до уваги правовий висновок, який викладений у постанові ВС від 19.04.2018 р. по справі №К/9901/6458/18 (справа Кременецького районного суду Тернопільської області №601/198/16), в силу якого підставою для вчинення дій, спрямованих на призначення пенсії, є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку.
Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення вимоги позивача щодо визнання дії (бездіяльність) Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обчислення та виплати позивачу пенсії з грошового забезпечення без урахування щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами протиправними;
Щодо позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області після отримання від Адміністрації Державної прикордонної служби України довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами, призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію в розмірі якій обчислений з грошового забезпечення з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМУ від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та здійснити виплату ОСОБА_1 недоплаченої частини основного розміру пенсії з 11.10.2017 року, то суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази того, що після подання відповідачеві довідки про розмір грошового забезпечення позивача з урахуванням сплачених розмірів додаткової винагороди, ГУ ПФ України в Харківській області відмовить позивачу у врахуванні вказаної суми для визначення розміру пенсії та здійсненні виплати недоплаченої частини основного розміру пенсії.
Оскільки обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, вимоги про зобов`язання ГУ ПФ України в Харківський області призначити, виплачувати (виплати) пенсію є передчасними, а, отже, задоволенню не підлягають.
Суд також зазначає, що відповідно до п.п 1, 3 п. 4 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (у ред. чинній на момент виникнення спірних правовідносин) Головні управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань забезпечує додержання підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності та громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України, вимог актів законодавства про пенсійне забезпечення; організовує роботу управлінь Фонду щодо забезпечення надходжень від сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших коштів, ведення обліку їх надходжень та платників відповідно до законодавства; ведення реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та у складі цього реєстру - реєстру платників страхових внесків до солідарної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, внесення відомостей до них та їх використання; стягнення у передбаченому законодавством порядку своєчасно не нарахованих та/або не сплачених сум страхових внесків та інших платежів; застосування фінансових санкцій та нарахування пені, передбачених законом та умовами договорів з установами та організаціями, що здійснюють виплату пенсій; призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства; надання страхувальникам та застрахованим особам інформації, визначеної законодавством.
В судове засідання не надано доказів на підтвердження того, що відповідачем по справі не здійснено заходів стосовно перевірки відповідача з питань дотримання вимог пенсійного законодавства чи неналежної організації роботи управлінь Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління з питань організації призначення (перерахунку) і виплати пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат відповідно до законодавства, які нараховуються цими органами.
Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення адміністративного позову в цій частині вимог.
Стосовно вимоги про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 КАС України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
З аналізу вказаної норми вбачається, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі, є правом, а не обов`язком суду. Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади. Застосування наведеної норми це прерогатива суду.
В своєму ж позові про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення позивач не навів аргументованих доводів, та не надав доказів того, що прийнята постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись. Тому вказана вимога позивача не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. ст. 7, 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що адміністративний позов є таким, що підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. ст. 257, 258, 262, 246, 255, 295 КАС України, суд
вирішив:
Адміністративний позов задовольнити частково
Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо оформлення та подання до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області документів для призначення пенсії ОСОБА_1 , які не передбачали в складі грошового забезпечення ОСОБА_1 щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами.
Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України отримати у військової частини НОМЕР_2 довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до постанови КМ України від 22.09.2010 р. № 889 зі змінами та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
В іншій частині вимог позов залишити без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
У повному обсязі рішення виготовлено 29.05.2018 року.

Суддя Зоркіна Ю.В.