Справа № 820/127/18
Суддя: Супрун Ю.О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
21 травня 2018 р. Справа № 820/127/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Супруна Ю.О.,

при секретарі судового засідання - Дробязги Т.В.,

за участю:

представника позивача - Сойміна В.І.,

представника відповідача Військової частини НОМЕР_1 - Удода Б.В.,

представника відповідача Харківського обласного військового комісаріату - Новікова В.А.,

представника відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - Лісовської О.Ю.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 (надалі за текстом - ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (надалі за текстом - в/ч НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі за текстом Харківського ОВК), Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (надалі за текстом - ГУ ПФУ в Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправними дії (бездіяльність) військової частини НОМЕР_1 щодо не складання нової довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, які ОСОБА_1 отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ОКПП: НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та подати зазначену довідку до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 );

- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (ідентифікаційний ) після отримання від військової частини НОМЕР_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) довідки про додаткові види грошового забезпечення які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби яка містить , грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, подати зазначену довідку до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний ), включити у середній розмір додаткових видів грошового забезпечення розрахунку грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний ) після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) довідки про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, призначити та виплачувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер ОКПП НОМЕР_3 ) пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включені грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер: НОМЕР_3 ) недоплаченої частини основного розміру пенсії з 11.07.2017 року.

Крім того, позивач просить суд зобов`язати Військової частини НОМЕР_1 подати протягом місячного строку, а Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (ідентифікаційний ) - протягом півтора місяця строку з дня набрання постановою законної сили звіти про виконання судового рішення, що передбачено ч.1 ст.382 КАС України.

В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу в Збройних силах України з 01.08.1988 р. по 23.10.2015 р. у військовій частині НОМЕР_1 (далі по тексту - в/ч НОМЕР_1 ), є учасником бойових дій, ветераном військової служби і пенсіонером Міністерства оборони України.

Наказом Міністра оборони України Полковника ОСОБА_1 , начальника відділу оперативного управління-заступника начальника командного центру штабу оперативного командування «Схід» Сухопутних військ Збройних Сил України (по особовому складу) від 15.09.2015 року № 696 звільнено у запас за пунктом "г" (через сімейні обставини або інші поважні причини) пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" з правом носіння військової форми одягу. Із списків частини позивача виключено з 23.10.2015 року наказом командира в/ч НОМЕР_1 № 162 від 23.10.2015 року.

Пенсія позивачу призначена з 24.10.2015 року за вислугу років відповідно до ст. 13 Закону України № 2262-XII Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, при цьому позивач зазначає, що при обчисленні пенсії ГУ ПФУ в Харківській області врахувало грошове забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці. Таким чином, для обчислення пенсії позивача за основу розрахунку бралася сума грошового забезпечення - 4866 грн. 08 коп..

Відповідно до довідки про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивача, виданої в/ч НОМЕР_1 від 23.10.2015 р. за №1314/21/1338, спрямованої в подальшому в ІНФОРМАЦІЯ_2 і далі спрямованих ІНФОРМАЦІЯ_3 до ГУ ПФУ в Харківській області, до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення для обчислення пенсії не було включено щомісячної додаткової грошової винагороди, але позивач отримував щомісячну додаткову грошову винагороду з моменту її введення, а саме з 01.04.2013 року по час звільнення з військової служби 23.10.2015 року, і розмір його грошового забезпечення, з яких нараховувались і сплачувались страхові внески.

Також, позивач у позові зазначив що, постановою Ленінського районного суду м. Харкова у справі №642/2474/16-а від 08.09.2016 року за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії-задоволено. Військова частина НОМЕР_1 на виконання постанови Ленінського районного суду м. Харкова від 12.09.2016 року у справі № 642/2474/16-а включила в нову довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивача від 29.12.2016 року за № 1314/855/рпв, щомісячну додаткову грошову винагороду та направила нову довідку в Харківській обласний військовий комісаріат, а Харківській обласний військовий комісаріат надіслав вищезазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківської області. При обчисленні пенсії Головне управління Пенсійного фонду України в Харківської області врахувало грошове забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40% середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці з урахуванням щомісячної додатково грошової винагороди. Отже, з тверджень позивача для обчислення пенсії позивача за основу розрахунку бралась сума грошового забезпечення 7545 грн. 54 коп.. Але, в нову довідку про додаткові види грошового забезпечення та премії для обчислення пенсії позивача Військова частина НОМЕР_1 від 29.12.2016 року за № 1314/855рпв, не були включені: грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, які є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як стверджує позивач, він отримував за останні 24 місяці перед звільненням з лав ЗС України під час служби у в/ч НОМЕР_1 , з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, грошова допомога на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, які є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення.

Отже, як вказав позивач, на його думку, при підготовці ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідних документів та поданні їх до ГУ ПФУ в Харківській області, ІНФОРМАЦІЯ_3 неправильно визначив розмір грошового забезпечення позивача та не включив розрахунку грошове забезпечення для призначення пенсії за вислугу років від 28.10.2015 року. В подальшому документи з неправильними відомостями щодо грошового забезпечення позивача використані ГУ ПФУ в Харківській області при обчисленні розміру призначеної пенсії і призвели до призначення позивачу пенсії у меншому розмірі, ніж йому належить згідно з чинним законодавством, а тому позивач просив задовольнити позов у повному обсязі.

Від відповідача, ІНФОРМАЦІЯ_1 , надійшов письмовий відзив, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, зазначивши, зокрема про те, що законом не передбачено включення у довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Від відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши про те, що приписи ч.3 ст.43 Закону України №2162-ХІІ не передбачаються врахування всіх видів грошового забезпечення, які були виплачені військовослужбовцю за час проходження служби та з яких сплачено страхові внески при призначені пенсії, а наведений вказаною нормою перелік видів грошового забезпечення, які є підставою для призначення пенсії є вичерпними. Отже, ГУ ПФУ жодним чином не порушило права позивача на пенсійне забезпечення щодо визначення та обчислення розміру пенсії. Головне управління керувалося лише тими показниками грошового забезпечення позивача, які були надані в/ч НОМЕР_5 та не могло визначити і врахувати будь-які інші, окрім тих, що були включені відповідної довідки.

Від відповідача, Військової часина НОМЕР_1 , надійшов відзив на позов в якому просив суд закрити провадження у справі з підстав, що з такими ж самими позовними вимогами позивач раніше звертався до Ленінського районного суду м. Харкова по справі № 642/2474/17.

У відповіді на відзив ГУ ПФУ в Харківській області позивач зазначив, що судом не може братися до уваги зазначений відзив, оскільки твердження відповідача ГУ ПФУ в Харківській області є безпідставними, у зв`язку з чим просив суд не враховувати доводи відзиву на позов Головного управління.

У відповіді на відзив Харківського ОВК позивач зазначив, що посилання відповідача є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просив суд не враховувати доводи відзиву при винесенні рішення.

Також представником позивача надано додаткові пояснення, в яких зазначено, що справа №642/2474/17 та №820/127/18, на яку посилаються відповідачі у відзивах, про закриття провадження у справі не може бути врахована судом, оскільки відсутня тотожність у справах.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити адміністративний позов з підстав та мотивів, викладених в ньому.

Представник відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, підтримав правову позицію, викладену у відзиві, та просив суд у задоволенні позову відмовити.

Також, представники відповідачів, ІНФОРМАЦІЯ_1 та Військової частини НОМЕР_1 , у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі, підтримали правову позицію, викладену у відзиві, та просили суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу в ЗС України, отримує пенсію за вислугу років відповідно до закону №2262-XII як особа, звільнена з військової служби, та перебуває на пенсійному обліку у ГУ ПФУ в Харківській області.

З 24.10.2015 року позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до закону №2262-XII.

При обчисленні пенсії ГУ ПФУ в Харківській області врахувало грошове забезпечення, а саме: посадовий оклад, оклад за військове звання, процентна надбавка за вислугу років 40%, середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці.

Витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 26.08.2014 року № 183 підтверджено, що позивач отримував матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік у розмірі 4221,00 грн..

Витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02.09.2014 року №188 підтверджено, що позивач отримував грошову допомогу на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4221,00 грн..

Витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 02.01.2015 року №1 підтверджено, що позивач отримував грошову допомогу на оздоровлення за 2015 рік у розмірі 4221,00 грн..

Витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 20.10.2015 року №159 підтверджено, що позивач отримував матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2015 рік у розмірі 5049,45 грн..

Також, довідкою в/ч НОМЕР_1 від 12.05.2017 року №1314/10/334 підтверджено, що позивач отримував грошову допомогу на оздоровлення за 2014 рік у розмірі 4221,00 грн., за 2015 рік у розмірі 4221,00 грн., матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2014 рік у розмірі 4221,00 грн., за 2015 рік у розмірі 5049,45 грн., з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Позивач 04.12.2017 року звернувся до в/ч НОМЕР_1 , в якій просив скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які позивач отримував під час служби, протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби з яких сплачений єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та подати до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Військовою частиною НОМЕР_1 листом від 15.12.2017 року №1314/10/861 надано відповідь позивачу, що до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення не входять одноразові види грошового забезпечення, у зв`язку з чим в/ч НОМЕР_1 не має права, тобто відсутні підстави у відповідності до діючого законодавства, вносити одноразові додаткові види грошового забезпечення до довідки про щомісячне додаткові види грошового забезпечення, які враховуються для обчислення пенсії.

Позивач 30.11.2017 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з заявою про подання до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області після отримання від в/ч НОМЕР_1 довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 які він отримував за 24 останні календарні місяці служби перед звільнення з військової служби, яка містить грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, включити у середній розмір додаткових видів грошового забезпечення розрахунку грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, які позивач отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Листом від 29.12.2017 року №ФХ-122900/3244/ВСЗ ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомив, що після представлення довідки про додаткові види грошового забезпечення, її буде прийнято до розгляду.

Заявою від 30.11.2017 року позивач також звернувся до ГУ ПФУ в Харківській області, в якій просив після отримання від Харківського ОВК нової довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії, ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, призначити та виплачувати йому пенсію в розмірі який обчислений з грошового забезпечення з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Листом ГУ ПФУ в Харківській області від 11.12.2017 року №3095/К-14 позивача повідомлено про відсутність законних підстав для проведення перерахунку пенсії з урахуванням одноразових грошових виплат.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей (далі закон №2011-XII) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій (з наступними змінами) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1294 від 7 листопада 2007 року Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі постанова №1294) упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 закону України №2011-XII), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом України №2011-XII також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам. Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 Постанови №1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови №1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Закону України №2262-ХІІ пенсії, які призначаються відповідно до цього Закону особам із числа військовослужбовців строкової служби та членам їх сімей, обчислюються за встановленими нормами у процентах до середньомісячного заробітку, який одержували військовослужбовці до призову на строкову військову службу чи після звільнення з військової служби до звернення за пенсією, або до середньомісячного грошового забезпечення, одержуваного військовослужбовцями в період проходження військової служби за контрактом. При цьому середньомісячний заробіток (грошове забезпечення) для обчислення їм пенсій визначається в порядку, встановленому Законом України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-ІV.

Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України № 2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей (далі - постанова №393) пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно зі ст. 41 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до виплат (доходів), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, належать, зокрема: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим самим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міноборони від 11.06.2008 року № 260, до складу грошового забезпечення входять:

посадовий оклад, оклад за військовим званням;

щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);

одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п.7 ст.7 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування перелік видів виплат, на які не нараховується єдиний внесок, затверджується Кабінетом Міністрів України. Такий перелік затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.12.2010 року № 1170 Про затвердження переліку видів виплат, що здійснюються за рахунок коштів роботодавців, на які не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зазначений Перелік не містить таких видів виплат, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань які позивач отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.10.2015 року у справі № 21-2942а15 щомісячна додаткова грошова винагорода військовослужбовця, яку він отримував під час проходження служби, з якої нараховані і сплачені страхові внески, має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 10.03.2015 року у справі № 21-70а15 аналіз зазначених норм матеріального права дає підстави вважати, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 20.02.2012 року у справі № 21-430а11, за змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про те, що пенсія позивачу повинна виплачуватись в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до якого включена грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що відповідачем військовою частиною НОМЕР_1 не надано доказів наявності підстав для не врахування при обчисленні розміру пенсії позивача грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, а тому вимоги щодо визнання протиправними дії (бездіяльність) відповідача щодо не складання нової довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, які ОСОБА_1 , отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби та з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, є такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Стаття 6 КАС України встановлює, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Суд враховує судову практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява №28924/04) констатував, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A №18).

Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні.

Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В даному випадку задоволення позовних вимог щодо зобов`язання відповідача подати відповідні документи визначеній судом особі є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Також суд керується приписами ч. 4 ст. 245 КАС України, за змістом якої у разі визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що належним способом відновлення порушеного права позивача, а також із метою усунення порушень, допущених відповідачем у спірних правовідносинах, є зобов`язання військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та подати зазначену довідку до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

Щодо позовних вимог, звернених до ІНФОРМАЦІЯ_1 та до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області стосовно зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) після отримання від військової частини НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) довідки про додаткові види грошового забезпечення які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби яка містить, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та подати зазначену довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (), включити у середній розмір додаткових видів грошового забезпечення розрахунку грошового забезпечення для призначення пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області () після отримання від ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) довідки про додаткові види грошового забезпечення, які ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, призначити та виплачувати ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) пенсію в розмірі, який обчислений з грошового забезпечення, до складу якого включені грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань здійснити виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) недоплаченої частини основного розміру пенсії з 11.07.2017 року, суд зазначає наступне.

Гарантоване статтею 55 Конституції України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Приписами ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.

Отже, суд вважає неможливим розглядати вимоги щодо зобов`язання суб`єктів владних повноважень вчиняти дії у майбутньому у зв`язку з вірогідним настанням певних наслідків, оскільки у суду на час розгляду справи відсутні підстави для прийняття рішення стосовно законності таких дій.

Суд зазначає, що права позивача в частині направлення нової довідки та перерахунку позивачу пенсії на час розгляду даної справи не порушені, оскільки нова довідка не складалась, а тому у Харківського обласного військового комісаріату відсутня довідка для надсилання до ГУ ПФУ у Харківській області, а у останнього не виникав обов`язок щодо перерахунку пенсії.

У зв`язку з викладеним адміністративний позов у цій частині задоволенню не підлягає.

Стосовно вимоги позивача про встановлення судового контролю, суд зазначає, що відповідно до ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є саме диспозитивним правом суду, яке може використовуватись в залежності від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Це виключно як певна (можливо, виняткова) міра впливу на той чи інший орган влади.

Позивач не навів аргументованих доводів та не надав доказів того, що прийняте рішення суду буде відповідачем тривалий час не виконуватись.

Враховуючи, що встановлення судового контролю за виконанням судового рішення є правом, а не обов`язком суду, суд не вбачає підстав для встановлення контролю за виконанням даного рішення шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання.

Відповідно до ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Як встановлено ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Розглянувши подані учасниками справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення адміністративного позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до приписів ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 13, 14, 139, 241, 243, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії (бездіяльність) Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) щодо не складання нової довідки про додаткові види грошового забезпечення для обчислення пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ), з урахуванням грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально - побутових питань, які ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) скласти нову довідку про додаткові види грошового забезпечення які ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) отримував протягом останніх 24 місяців перед місяцем звільнення з військової служби, яка містить, грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та подати зазначену довідку до Харківського обласного військового комісаріату ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.05.2018 року.

Суддя Супрун Ю.О.