Справа № 805/230/15-а
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

Київ

справа №805/230/15-а

адміністративне провадження №К/9901/1342/17

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Бевзенка В.М.,

суддів -Шарапи В.М., Білоуса О.В.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2

на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року (прийняту складі судді Смагар С.В.)

та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року (прийняту у складі колегії суддів Ястребової Л.В., Компанієць І.Д., Сухарька М.Г.)

у справі за позовом ОСОБА_2

до Прокуратури Херсонської області

про визнання дій неправомірними, скасування наказу та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання неправомірним та скасування наказу прокуратури Херсонської області № 814к від 22 грудня 2014 року про звільнення з посади заступника прокурора міста Херсон Херсонської області у зв'язку зі скороченням штату працівників, поновлення на посаді заступника прокурора міста Херсон Херсонської області, зобов'язання відповідача нарахувати та сплатити середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду залишено без змін Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року, якою у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, вважає рішення судів попередніх інстанцій незаконними та необґрунтованими, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Основним законодавством яке урегульовувало спірні правовідносини на момент їх виникнення був Кодекс законів про працю, який набрав чинності 1 червня 1972 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що на виконання вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік», Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», з метою заощадження бюджетних коштів, удосконалення організації роботи прокуратури Херсонської області та керуючись статті 15 Закону «Про прокуратуру» Генеральним прокурором України 24 червня 2014 року видано наказ № 56ш, за наслідками якого у структурі та штатному розписі прокуратури Херсонської області відбулися скорочення, зокрема однієї з штатних одиниць - заступника прокурора Херсонської області.

Разом з тим судами при порівнянні штатних розписів на 2014 та 2015 рік встановлено фактичне скорочення штату, зокрема однієї з штатних одиниць - заступника прокурора Херсонської області, яку займав відповідач.

Як передбачено статтею 49-2 Кодексу законів про працю України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

22 грудня 2014 року позивачу запропоновано посаду прокурора прокуратури Каланчацького району Херсонської області. ОСОБА_2 від запропонованої посади відмовився.

Також, у позивача на час звільнення було наявне дисциплінарне стягнення та висновок колегії прокуратури Херсонської області від 26 червня 2014 року, що свідчить про відсутність у нього необхідних ділових якостей, що унеможливило його працевлаштування на керівні посади та на посади до прокуратури вищого рівня.

У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначається, що розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за пунктом 1 частини першої статті 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 липня 2014 року позивача попереджено про наступне звільнення з 01 вересня 2014 року у зв'язку із скороченням штату.

З огляду на зазначене, Суд робить висновок про правильне застосування в рішеннях судів попередніх інстанцій норм матеріального права та відсутності порушень норм процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують доводів рішень судів попередніх інстанцій.

Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України, суд залишає касаційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанції не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Отже, судом першої та апеляційної інстанцій було правильно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права. У зв'язку з цим, Суд робить висновок, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 242, 343, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

2. Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2017 року та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 28 листопада 2017 року залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М.Бевзенко

Судді В.М.Шарапа

О.В.Білоус