Справа № 826/5470/17
Суддя: Шурко О.І.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/5470/17 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Арсірій Р.О.
Суддя-доповідач Шурко О.І.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, без фіксування його за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно до ч. 1 ст. 229 КАС України, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Командувача Сухопутними військами України генерал-лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення на посаді, стягнення грошового забезпечення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Командувача Сухопутними військами України генерал-лейтенанта ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про:

- визнання неправомірним п.3 § 1 наказу командувача Сухопутних військ України від 20.10.2016 року № 590, виданого відповідно до підпункту «є» пункту 1 частини восьмої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», пункту 1 Указу Президента України від 26.09.2016 року мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15», яким майора ОСОБА_1 , начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Хустського об`єднаного міського складу військової частини НОМЕР_1 Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби у запас.

- визнати п.2 наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 № 168 від 28.10.2016 року, - неправомірним.

- поновити майора ОСОБА_1 , на посаді начальника відділення офіцерів запасу і кадрів Хустського об`єднаного міського військового комісаріату Закарпатської області та зобов`язати військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 підписати наказ про продовження служби ОСОБА_1 відповідно до пункту 1 Указу Президента України від 26.09.2016 № 411/2016 «Про звільнення в запас військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, призваних під час третьої черги часткової мобілізації відповідно до Указу Президента України від 14 січня 2015 року № 15».

- стягнути на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за період від 02.12.2016 року до дня, який передуватиме дню поновлення ОСОБА_1 на службі шляхом перерахування коштів на належний ОСОБА_1 картковий рахунок НОМЕР_2 у Хустському відділенні ПАТ «Приватбанку» № 4 Закарпатської області.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15 березня 2018 року позовну заяву було залишено без розгляду внаслідок пропуску позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 був звільнений з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 20.10.2016 № 590 та виключений зі списків особового складу Хустського об`єднаного військового комісаріату Закарпатської області наказом (по стройовій частині) від 28.10.2016 № 168 з 01.12.2016.

З позовом про оскарження вказаних наказів звернувся до суду 18 квітня 2017 року.

Суд першої інстанції, залишаючи позов без розгляду, зазначив, що на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом позивач не надав належних та допустимих доказів.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч.ч. 1, 2 ст. 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

В той же час, частина 5 вказаної статті встановлює місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення.

Аналогічні за своїм змістом положення щодо місячного строку звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження та звільнення визначались ч.3 статті 99 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на день звернення позивача до суду).

Згідно з ч. 4 ст. 123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що перебіг процесуального строку звернення особи до суду з адміністративним позовом починається з дня, коли вона дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, та становить шість місяців.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 30.10.2016 звертався до командувача Сухопутних військ України в порядку Закону України «Про звернення громадян» з в якому порушував питання його незаконного звільнення, тобто 30.10.2016 позивачу було відомо про наказ про його звільнення від 28.10.2016.

Доводи апелянта про те, що в нього до квітня 2017 року були відсутні оскаржувані накази, колегія суддів вважає необґрунтованими для поновлення строку звернення до суду, оскільки поважними визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення сторони і пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій.

Крім того, у ч.ч. 1, 4 ст. 45 КАС України чітко визначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. по справі «Смірнова проти України» визначено, що нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» висновки ЄСПЛ є джерелом права.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що реалізація позивачем його процесуальних прав залежить від його власного волевиявлення і застосування судом процесуальних наслідків у вигляді залишення без розгляду позовної заяви через пропуск строку звернення до суду за відсутності поважних причин є заходом реагування на зловживання ним своїми процесуальними правами та затягування судового розгляду.

Таким чином, дослідивши всі доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі за відсутності поважних причин та необхідності залишення його позовної заяви без розгляду.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм процесуального права, у відповідності до вимог ст. 242 КАС України.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 242, 308, 310, 312, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 15 березня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Степанюк А.Г.