Справа № 817/892/18
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

22 травня 2018 року м. Рівне №817/892/18
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковська Л.А., за участю секретаря судового засідання Ілюк Ю.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник ОСОБА_2,

розглянувши заяву по адміністративній справі за позовом

ОСОБА_3
до Міністерства юстиції України
прозабезпечення позову,
В С Т А Н О В И В :

27.03.2018 ОСОБА_3 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу "Про звільнення" ОСОБА_3 виданого Міністерством юстиції України від 26.02.2018 № 841/с.

21.05.2018 за вх.№ 9226/18 позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

В обґрунтування даної заяви позивач зазначає, що відповідно до п.2 оскаржуваного наказу "у разі відсутності ОСОБА_3 на службі у зв'язку з перебуванням на листку непрацездатності, датою звільнення вважати перший робочий день, що не перевищує законодавством строку тимчасової непрацездатності". Вказує на те, що у зв'язку з тривалістю захворювання з 26.02.2018 і поданий час відсутній на робочому місці, оскільки перебуває на листку непрацездатності. Зазначає, що в разі ознайомлення з наказом про звільнення оспорюваний наказ вичерпає свою дію фактом його реалізації і позивач буде вимушений ініціювати інше судове провадження щодо поновлення на посаді, що істотно ускладнить ефективний захист та поновлення його порушених прав та інтересів. Враховуючи викладене, просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення виконання наказу про звільнення ОСОБА_3 виданого Міністерством юстиції України від 26.02.2018 №847/с.

Ухвалою суду від 22.05.2018 заяву про вжиття заходів забезпечення позову було призначено до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засідання представник позивача заяву про вжиття заходів забезпечення позову підтримав в повному обсязі. В обґрунтування поданої заяви зазначив, що не забезпечення позову може в майбутньому ускладнити відновлення порушених інтересів позивача. Просить задовольнити подане клопотання шляхом зупинення виконання оскаржуваного наказу.

В судовому засіданні представник відповідача щодо вжиття заходів забезпечення позову заперечила. В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що відсутні підстави для забезпечення позову та відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.11.2006 №9 у справах про захист трудових чи корпоративних прав не допускається забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення про звільнення позивача з роботи та зобов'язання відповідача й інших осіб не чинити перешкод позивачеві у виконанні ним своїх попередніх трудових обов'язків. Просить суд відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно з'ясувавши покладені в основу заяви обставини в їх сукупності, на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Порядок вжиття заходів забезпечення адміністративного позову визначено у главі 10 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Так, відповідно до ч. 1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю (ч. 2 ст.150 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст. 151 КАС України адміністративний позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У частині 2 статті 151 КАС України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача (Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України (як суду касаційної інстанції до 03.10.2017) "Про узагальнення практики застосування адміністративними судами першої інстанції глав 1-4 розділу III Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06.03.2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в адміністративних справах щодо визнання незаконним рішення про звільнення з посад позовними вимогами є скасування правових актів індивідуальної дії та поновлення на посаді. Забезпечуючи такий позов шляхом зупинення дії правового акта індивідуальної дії про звільнення з посади, суд фактично продовжує службові відносини між позивачем та роботодавцем (суб'єктом владних повноважень) з відповідними наслідками - виконанням службових обов'язків, виплатою заробітної плати тощо. Таким чином, судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Оскільки питання правомірності оскаржуваного наказу є предметом розгляду даної справи, а тому задоволення клопотання про забезпечення позову фактично буде розглядом позовних вимог по суті, що не відповідає призначенню правового інституту забезпечення адміністративного позову.

Крім того, суд зазначає, що заявником не наведено достатньої обґрунтованості доводів очевидності небезпеки заподіяння шкоди їх правам та інтересам. Посилання, без належного обґрунтування, на те, що не вжиття обраного заходу забезпечення позову ускладнить ефективний захист та поновлення прав позивача, нічим не підтверджене, не є достатнім обґрунтуванням даної заяви, та не може свідчити про те, що невжиття заходів по забезпеченню позову в майбутньому може призвести до неможливості поновлення прав позивача.

Також, заявником до заяви про забезпечення позову не додано належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити подальше виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Відтак, суд дійшов висновку, що наведені заявником обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених в ч.1, 2 ст.150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

При цьому, суд зазначає, що у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Суд також звертає увагу заявника на те, що він не позбавлений права повторно звернутись з заявою про забезпечення позову у разі настання таких обставин.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, в задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову слід відмовити.

Сплачена сума судового збору позивачу не присуджується.

Керуючись статтями 150-157, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її складення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвалу проголошено 22.05.2018

Повну ухвалу складено 23.05.2018

Суддя Жуковська Л.А.