Справа № 753/21903/17
Суддя: Земляна Г.В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Земляна Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Земляної Г.В.

суддів Ісаєнко А.Ю., Лічевецького І.О.

за участю секретаря Данилюк Л.О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року

у справі №753/21903/17 (розглянутої у скороченому письмовому провадженні)

за позовом ОСОБА_2

до відповідача Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просила:

- визнати незаконними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не включення періоду навчання на підготовчому відділенні з 02.12.1978 по 31.08.1979 та періоду навчання з 12.02.1985 по 01.03.1985 при розрахунку загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком;

- включити до страхового стажу для обчислення пенсії періоди навчання у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут» з 02.12.1978 по 31.08.1979 та з 12.02.1985 по 01.03.1985 та здійснити перерахунок розміру пенсії призначеної ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) з моменту її нарахування, з 15.06.2017.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що при розрахунку пенсії позивачу не було враховано (не включено) до трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні в якості слухача з 02.12.1978 року по 31.08.1979 року та з 13.02.1985 року по 01.03.1985 року. При зверненні до відповідача їй було відмовлено в перерахунку пенсії, у зв'язку з чим просить визнати вказані дії відповідача протиправними та зобов'язати провести перерахунок пенсії з урахуванням періоду навчання на підготовчому відділенні в якості слухача з 02.12.1978 року по 31.08.1979 року та з 13.02.1985 року по 01.03.1985 року, та здійснити відповідні виплати.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити повністю. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необ'єктивність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що відповідачем неправомірно відмовлено у врахуванні до трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні в якості слухача, оскільки на слухачів підготовчого відділення розповсюджуються права та обов'язки встановлені для студентів вищого навчального закладу, а час навчання на підготовчому відділенні не прериває трудового стажу.

Відзив (заперечення) на апеляційну скаргу відповідачем не надано.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з'явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 статті 229 КАС України встановлено, що у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції - скасуванню з ухваленням нового рішення з таких підстав.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 315, статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на постанову суду першої інстанції суд апеляційної інстанції скасовує її та ухвалює нове рішення, якщо визнає, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_2 є пенсіонером та знаходиться на обліку в Центральному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві з 15.06.2017 року отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове пенсійне державне забезпечення» у розмірі 2 922,44 грн., розраховану виходячи із середньомісячного заробітку 5 123,35 грн. при загальному стажу роботи 35 років 11 місяців.

У червні 2017 року позивач звернулась до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві з заявою та зі скаргою про врахування до трудового стажу період навчання на підготовчому відділенні в якості слухача з 02.12.1978 року по 31.08.1979 року та з 13.02.1985 року по 01.03.1985 року.

Проте листом №1289/К-1018 від 14.08.2017 Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило у включенні зазначеного періоду до трудового стажу та відповідно відсутності підстав для перерахунку, вказавши, що період навчання на підготовчому відділенні в якості слухача з 02.12.1978 року по 31.08.1979 року не враховується до загального трудового стажу.

Не погоджуючись з відмовою Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зарахуванні до трудового стажу періоду навчання на підготовчому відділенні в якості слухача та періоду навчання з 13.02.1985 року по 01.03.1985 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, прийшов до висновку про обґрунтованість дій відповідача та правомірності відмови у зарахуванні періоду навчання позивача на підготовчому відділенні в якості слухача.

Однак колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов'язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-XII), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі - Порядок).

Підпунктом «і» пункту 109 цього Порядку визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв'язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14 липня 1987 року № 504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

Таким чином враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1979 році, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Вищого адміністративного суду України справа №442/5154/13-а (2а/442/14/14) від 17.11.2016 року.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно записів трудової книжки ОСОБА_2 згідно наказу №788-с з 01.12.1978 зарахована слухачем на підготовче відділення приладобудівного факультету денної форми навчання Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут».

З 04.08.1979 ОСОБА_2, зарахована студенткою першого курсу приладобудівного факультету денної форми навчання Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут» та наказом №137-с з 01.03.1985 відрахована у зв'язку з закінченням навчального закладу.

Зазначена інформація також підтверджена довідкою Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» №596 від 05.10.2016.

Згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Під час навчання позивача діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Враховуючи те, за нормами законодавства, що діяло у 1978 році, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання у період з 02.12.1978 по 31.08.1979 не переривав трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Крім того позивачем було заявлено вимогу про зарахування до трудового стажу періоду навчання з 13.02.1985 по 01.03.1985.

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку, зазначений період не враховано до трудового стажу ОСОБА_2

Проте, як вбачається з матеріалів справи а саме: згідно запису трудової книжки ОСОБА_2 №6 від 01.03.1985, довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут» №596 від 05.10.2016 та копії диплому НОМЕР_3 позивач була відрахована з інституту саме з 01.03.1985 у зв'язку з закінченням приладобудівного факультету денної форми навчання.

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, період навчання позивача з 13.02.1985 по 01.03.1985 на приладобудівному факультеті денної форми навчання підлягає зарахуванню до загального страхового стажу.

Згідно зі ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції судове рішення ухвалено при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, тому постанова суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч.6 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки за поданий позивачем позов, апеляційну скаргу було сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн. (640+960), то стягненню на користь позивача за рахунок відповідача підлягає сума 1600 грн.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення у справі про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 242, 246, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 січня 2018 року - скасувати.

Адміністративний позов ОСОБА_2 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати незаконними дії Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не включення періоду навчання на підготовчому відділенні з 02.12.1978 по 31.08.1979 та періоду навчання з 12.02.1985 по 01.03.1985 при розрахунку загального страхового стажу при призначенні пенсії за віком;

Включити до страхового стажу для обчислення пенсії періоди навчання у Національному технічному університеті «Київський політехнічний інститут» з 02.12.1978 по 31.08.1979 та з 12.02.1985 по 01.03.1985 та здійснити перерахунок розміру пенсії призначеної ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) з 15.06.2017 з моменту її нарахування.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві () на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2) суму судового збору 1600 грн.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду у порядку ст.329-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: Ю.А. Ісаєнко

І.О. Лічевецький

Повний текст постанови виготовлено 23 травня 2018 року.