Справа № 804/203/88/18
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2018 року Справа №804/203/88/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засіданняОСОБА_2
представника позивача відповідача 1 представника відповідача 2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_6 до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 , Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про ввизнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії, -
11 січня 2018 року ОСОБА_6 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з адміністративним позовом до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4), в якому позивач просить суд:
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 січня 2018 року, яка набрала законної сили 31 січня 2018 року, справу №203/88/18 з адміністративним позовом ОСОБА_6 Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (в особі державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4) про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії передано до Дніпропетровського окружного адміністративного суду за предметною підсудністю відповідно до положень статей 20, 29 Кодексу адміністративного судочинства України.
Справа №203/88/18 надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 6 лютого 2018 року, адміністративній справі присвоєно №804/203/88/18 та за результатами автоматизованого розподілу передано на розгляд судді Верба І.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 8 лютого 2018 року позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
29 березня 2018 року на виконання вимог ухвали позивачем надано:
- письмове підтвердження про те, що позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав;
- належним чином засвідчені копії доказів на обґрунтування позовних вимог із зазначенням, де перебуває оригінал такого доказу;
Позивачем надано виправлений адміністративний позов, у якому відповідачем визначено державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4.
В обґрунтування позову зазначено наступне:
- заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2013 року у цивільній справі №2-205/2747/2013 (205/5563/13-ц) є правовстановлюючим документом, на підставі якого проводиться державна реєстрація права власності;
- відповідач не погоджується виконувати рішення суду та реєструвати право власності на вказану земельну ділянку, посилаючись на те, що відсутні документи про кадастровий номер та цільове призначення земельної ділянки. Але статтею 7 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не передбачено надання для реєстрації права власності таких документів, що містять кадастровий номер та цільове призначення земельної ділянки, рішення суду містить усі необхідні відомості, набрало чинності і є обовязковим для виконання на всій території України;
- оскільки рішення відповідача №38792717 від 18 грудня 2017 року про відмову у державній реєстрації права власності суперечить чинному законодавству України, а також Конституції України, то необхідно це рішення визнати протиправним і скасувати;
- саме така правова позиція висловлена в постанові Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24 вересня 2007 року та ухвалі Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 28 лютого 2008 року у справі № 2а-0186-2007 року, постанові Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15 жовтня 2008 року у справі №2-а-8059/08.
Державним реєстратором надано відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти позову заперечив повністю, зазначивши наступне:
- надані заявником документи не відповідали законодавству, що унеможливило здійснення реєстрацій права власності;
- відповідно до частини першої пункту 20 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року №1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості щодо земельної ділянки: дата державної реєстрації земельної ділянки; найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; кадастровий номер земельної ділянки; площа земельної ділянки; цільове призначення земельної ділянки; місцезнаходження земельної ділянки;
- згідно частини десятої статті 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Заявником повідомлено, що надати кадастровий номер не має змоги;
- згідно пункту 115 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки;
- як вбачається з листа начальника Управління Держземагенства у місті Дніпропетровську Дніпровської області, для отримання витягу з Державного земельного кадастру необхідно звернутись до робітників документації із землеустрою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). На підставі погодженої технічної документації Управлінням буде здійснена державна реєстрація земельної ділянки шляхом відкриття Поземельної книги, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з присвоєння кадастрового номеру та виготовлення Витягу з Державного земельного кадастру;
- таким чином, небажання позивача розробити технічну документацію із землеустрою та отримання Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не є підставою для порушення вимог земельного законодавства.
Представник Департаменту у підготовчому засіданні повністю підтримав заперечення державного реєстратора проти позову, просив у позові відмовити з огляду на відсутність реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 травня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 23 травня 2018 року.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, державний реєстратор зазначив про технічну неможливість проведення реєстрації права власності на земельну ділянку за відсутності її реєстрації в Державному земельному кадастрі, представник Департаменту доводи відповідача підтримав.
Заслухавши пояснення учасників справи, розглянувши подані документи і матеріали, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.
З матеріалів справи вбачається, що 15 липня 1998 року складений акт встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі землекористувача ОСОБА_7 (а.с.115-116).
Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 15 липня 1999 року №1426 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації та передано безплатно у приватну власність громадянам - членам садівницького товариства «Сталь» (Ленінський район) земельні ділянки для ведення садівництва загальною площею 4,27774 га згідно з додатком, у якому (а.с.85-88):

- за порядковим №10 вказаний ОСОБА_8, код ділянки 815700415, номер ділянки 10, передається у приватну власність 0,10352;

- за порядковим №35 вказана ОСОБА_7, код ділянки 815700434, номер ділянки 35, передається у приватну власність 0,06270.

Висновком державної землевпорядної експертизи від 10 червня 1999 року «Технічної документації по передачі земель у приватну власність громадянам на території Жовтневого, Ленінського, Бабушкінського, Індустріального, Амур-Нижньодніпровського, Красногвардійського , Кіровського, Самарського районів м. Дніпропетровська» (в кількості 26 технічних звітів» встановлено, що технічна документація відповідає вимогам чинного земельного законодавства і оцінюється позитивно, із зауваженнями (а.с.98-90).

Згідно листа Управління Держземагентства у м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області від 14 серпня 2012 року №10/10-1854 на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 15 липня 1999 року №1426 земельна ділянка площею 0,0627 га за адресою: с/т «Сталь», 35 була надана у власність гр. ОСОБА_7, на підставі цього рішення було видано державний акт на право приватної власності на землю від 28 липня 1999 року, номер державної реєстрації 026191 (а.с.112).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 3 грудня 2013 року у справі №205/5563/13-ц (№2-205/2747/2013) цивільний позов ОСОБА_6 до територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_9 та садівницьке товариство «Сталь» задоволено:

- визнано за ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №35, код 81570034, в садівницькому товаристві «Сталь», площею 0,06270 га, номер державної реєстрації 26191 від 28 липня 1999 року, після смерті ОСОБА_7, померлої 6 жовтня 2002 року.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2015 року у справі №205/5563/13-ц (№2-205/2747/2013) виправлено описку у рішенні, зазначено, що у рішення замість найменування третьої особи «Садівницьке товариство «Сталь» слід читати «Садівниче товариство «Сталь».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 4 червня 2014 року у справі №205/5563/13-ц (2п-205/88/2014) заяву про скасування заочного рішення від 3 грудня 2013 року залишено без розгляду, а ухвалою від 13 серпня 2015 року у справі №205/5563/13-ц (2-во/205/69/2015) виплавлено описку в ухвалі, зазначено, що у рішення замість найменування третьої особи «Садівницьке товариство «Сталь» слід читати «Садівниче товариство «Сталь».

20 липня 2015 року ОСОБА_6 звернувся до Управління Держземагентства у м. Дніпропетровську із заявою про видачу витягу з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки №35, код ділянки 81570034, в Садівничому товаристві «Сталь», 0,06270 га, номер державної реєстрації 26191 від 28 липня 1999 року, оскільки 18 червня 2015 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_10 №22173736 зупинено розгляд заяви про проведення державної реєстрації права власності на зазначену вище земельну ділянку за відсутності Витягу з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки (код ділянки за даними Державного земельного кадастру 81570034).

Листом від 21 серпня 2015 року заявника на заяву від 20 липня 2015 року повідомлено наступне:

- з 1 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», земельний кадастр це єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах кордону України, їх цільове призначення, обмеження у використанні, а також данні про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками та користувачами;

- відповідно пункту 115 «Порядку ведення Державного земельного кадастру», затвердженого Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності на які виникло до 2004 року, не внесені до реєстру Державного реєстру земель, здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за згодою їх власників;

- тобто, для отримання витягу з Державного земельного кадастру необхідно звернутися до розробників документації із землеустрою для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення), меж земельної ділянки в натурі (на місцевості);

- на підставі погодженої технічної документації Управлінням буде здійснено: державна реєстрація земельної ділянки шляхом відкриття Поземельної книги, за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру присвоєння кадастрового номеру та виготовлення Витягу з Державного земельного кадастру.

18 грудня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняту 12.12.2017 року о 14:14:51 за реєстраційним номером 25764794, яку подала ОСОБА_3, що діє на підставі довіреності, серія і номер НАТ884268 №357, виданої 25.04.2016 року, для проведення державної реєстрації права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку, що розташована Дніпропетровська обл., м. Дніпро, «Сталь» садівниче товариство, земельна ділянка 35, та документи, подані для проведення державної реєстрації прав, та встановив, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, у зв'язку із чим прийняв оскаржуване рішення №38792717 про відмову у державній реєстрації права власності, форма власності: приватна на земельну ділянку за субєктом ОСОБА_6, податковий номер/серія, номер паспорта /АМ376948.

В обґрунтування рішення про відмову в реєстрації права власності від 18 грудня 2017 року №38792717 зазначено наступне:

- відповідно до частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно чи його дубліката, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення обєкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу обєкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно;

- для проведення державної реєстрації заявником подано заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (№2-205/2747/2013, №205/5563/13-ц) від 03.12.2013 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (№2п-205/88/2014, №205/5563/13-ц) від 04.06.2014 року, ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська (справа №205/5563/13-ц, 2-во/205/69/15 від 13.08.2015 року);

- відповідно до заочного рішення суду визнається право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №35 в садівничому товаристві «Сталь» площею 0,0627 га. Відповідно до частини першої пункту 20 «Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року №1141, з метою проведення державної реєстрації виникнення права власності державний реєстратор вносить до запису про нерухоме майно такі відомості, зокрема щодо земельної ділянки: - дата державної реєстрації земельної ділянки; - найменування органу, що провів державну реєстрацію земельної ділянки; - кадастровий номер земельної ділянки; - площа земельної ділянки; - цільове призначення ; земельної ділянки; - місцезнаходження земельної ділянки;

- при розгляді документів, поданих для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, встановлено відсутність відомостей про кадастровий номер та цільове призначення земельної ділянки;

- відповідно до частини десятої статті 79-1 Земельного кодексу України державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі;

- відповідно до частини першої статті 16 Закону України «Про державний земельний кадастр», земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Відповідно до приписів зазначеного Закону, кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування;

- також слід зазначити, що у поданому заочному рішенні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 03.12.2013 року, справа №205/5563/13-ц, в резолютивній частині відсутні відомості щодо місцезнаходження земельної ділянки в частині зазначення населеного пункту;

- до того ж подана разом із заявою довіреність серія HAT номер 884268, не відповідає вимогам встановленим пунктом 6.13 «Правил ведення нотаріального діловодства», затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5, де вказано, що у разі допущення помилки у тексті нотаріально оформлюваного документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів;

- вказані юридичні обставини позбавляють державного реєстратора вчинити дії, спрямовані на проведення державної реєстрації права власності, відповідно до поданої заяви;

- ураховуючи викладене, керуючись статтею 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктами 18 та 23 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 заявнику у проведенні державної реєстрації відмовлено.

Надаючи оцінку правомірності винесення державним реєстратором рішення про відмову в реєстрації права власності на земельну ділянку №35, код 81570034, площею 0,06270 га, номер державної реєстрації 26191 від 28 липня 1999 року, за ОСОБА_6, суд виходить із наступного.

Відповідно до статей 125, 126, 202 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права, яке оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється у Державному земельному кадастрі в порядку, встановленому Законом.

Порядок формування земельної ділянки, як обєкта цивільних прав, врегульовані статтею 79-1 Земельного кодексу України, згідно якої формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється:

- у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності;

- шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок;

- шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій;

- шляхом інвентаризації земель державної чи комунальної власності у випадках, передбачених законом;

- за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 79-1 Земельного кодексу України сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 20 Розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України установлено, що у разі, якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, формування земельної ділянки як об'єкта цивільних прав, крім випадків, визначених статтею 79-1 цього Кодексу, здійснюється за такою технічною документацією.

Частиною девятою статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

При цьому, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі, що прямо передбачено частиною десятою статті 79-1 Земельного кодексу України.

Згідно Закону України «Про Державний земельний кадастр» від 7 липня 2011 року №3613-VI, який набрав чинності з 1 січня 2013 року, кадастровий номер земельної ділянки це індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування.

Розділом VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про Державний земельний кадастр» встановлено наступне:

- земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера;

- у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом;

- внесення інших змін до відомостей про ці земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок.

- у разі якщо кадастрові номери земельних ділянок були визначені (в тому числі на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку), але не присвоєні до 1 січня 2013 року, такі кадастрові номери вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа та стягнення плати за державну реєстрацію земельної ділянки, у разі якщо така документація із землеустрою була затверджена до 1 січня 2013 року в порядку, встановленому законом;

- у разі якщо до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до Державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою в порядку, встановленому законом.

- у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

«Порядок ведення Державного земельного кадастру» затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051 (далі Порядок №1051).

Згідно пунктів 49, 50, 87 Порядку №1051 поземельна книга ведеться за формою згідно з додатком 8 під час державної реєстрації земельної ділянки, внесення до Державного земельного кадастру відомостей (змін до них) про зареєстровані земельні ділянки (в тому числі у разі їх поділу чи об'єднання, а також відновлення їх меж) відповідно до пунктів 107 - 137 цього Порядку.

Поземельна книга в електронній (цифровій) формі відкривається шляхом її формування за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру з використанням даних електронного документа.

Дата відкриття Поземельної книги є датою державної реєстрації земельної ділянки.

Номером Поземельної книги є кадастровий номер земельної ділянки.

Заявникові безоплатно надається витяг з Державного земельного кадастру для підтвердження внесення до Державного земельного кадастру відомостей, в тому числі виправлення виявлених помилок відповідно до пункту 144 цього Порядку, зокрема, про державну реєстрацію земельної ділянки.

Особливості проведення державної реєстрації земельних ділянок передбачені пунктами 115, 115-1, 115-2 Порядку №1051:

- 115. Державна реєстрація земельних ділянок, переданих у власність (користування) без проведення їх державної реєстрації (в тому числі у разі, коли відомості про земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, не внесені до державного реєстру земель), здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельних ділянок державної чи комунальної власності) в порядку, визначеному для державної реєстрації земельної ділянки;

- 115-1. Кадастрові номери земельних ділянок, визначені відповідно до Тимчасового порядку присвоєння кадастрового номера земельній ділянці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2010 року №749, але не присвоєні, вважаються присвоєними, а земельні ділянки - зареєстрованими у Державному земельному кадастрі з моменту письмового звернення замовника документації із землеустрою, на підставі якої було визначено кадастровий номер земельної ділянки, без подання електронного документа, якщо така документація затверджена в установленому законом порядку до 1 січня 2013 року;

- 115-2. У разі коли до 1 січня 2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність, або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, а відомості про таку земельну ділянку не внесені до державного реєстру земель, державна реєстрація такої земельної ділянки здійснюється на підставі зазначеної технічної документації із землеустрою згідно з пунктами 107 - 111 і 113 цього Порядку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року №1952-IV (далі Закон №1952-IV).

Згідно статті 10 Закону №1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Згідно частини першої статті 24 Закону №1952-IV у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо:

1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону;

2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;

3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом;

4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Відмова в державній реєстрації прав з підстав, зазначених у частині першій цієї статті, не застосовується у разі:

1) наявності помилки в Державному земельному кадастрі, що виникла після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки, невідповідність меж земельної ділянки, зазначених у Державному реєстрі земель, її дійсним межам);

2) невідповідності площі земельної ділянки, зазначеної в Державному реєстрі земель, її дійсній площі у результаті зміни методів підрахунку (округлення);

3) невідповідності відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відомостям, що містяться в документі, який посвідчує речове право на неї, якщо така невідповідність виникла внаслідок внесення змін або виправлення помилки у відомостях Державного земельного кадастру про земельну ділянку після оформлення документа, що є підставою для виникнення відповідного речового права на земельну ділянку. У такому разі пріоритет мають відомості Державного земельного кадастру.

Згідно пунктів 10-1, 12 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 (далі Порядок №1127) під час формування та реєстрації заяви щодо державної реєстрації прав на земельну ділянку автоматично за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав у режимі реального часу отримуються відомості Державного земельного кадастру про таку земельну ділянку, у тому числі з метою перевірки її кадастрового номера щодо його наявності та автентичності, а також з метою встановлення наявності відомостей про власників, користувачів такої земельної ділянки, перенесених з державного реєстру земель, що містяться в Державному земельному кадастрі, та відповідності таким відомостям про власників, користувачів відомостей, зазначених заявником у заяві.

Розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов'язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів.

У разі коли відомості Державного земельного кадастру про власників, користувачів земельної ділянки, перенесені з державного реєстру земель, містять неповну або неточну інформацію, що унеможливлює ідентифікацію особи, державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав надсилає відповідно до Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів від 17 жовтня 2012 року №1051, повідомлення в електронній формі державному кадастровому реєстраторові про уточнення інформації в Державному земельному кадастрі, в якому зазначається виключний перелік відомостей, що є неповними або неточними.

Відповідно до пункту 18 Порядку №1127, за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

У разі надходження відповідно до цього Порядку відомостей з Державного земельного кадастру про відсутність в останньому відомостей про земельну ділянку державний реєстратор за зазначеним у заяві кадастровим номером за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав приймає виключно рішення щодо відмови в державній реєстрації прав.

З системного аналізу матеріалів справи та наведених норм законодавства, суд дійшов висновку, що державний реєстратор правомірно прийняв рішення про відмову в реєстрації заявленого права, оскільки Державний земельний кадастр не містить відомостей про земельну ділянку, яка є обєктом заявлених реєстраційних дій, що є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі та відсутності підстав для присудження судових витрат на користь позивача.

Поряд із цим, суд не погоджується із доводом реєстратора про невідповідність довіреності заявника, оскільки виправлення застережено нотаріусом у межах повноважень та у встановленому порядку, однак, вказане порушення не створює самостійних підстав для задоволення позову.

Керуючись статтями 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_6 (код НОМЕР_1; АДРЕСА_1, 49000) до державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради ОСОБА_4 (проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000), Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради (; проспект Дмитра Яворницького, буд. 75, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000) про визнання протиправним та скасування рішення та зобовязання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне рішення складено 24 травня 2018 року.

Суддя ОСОБА_1