Справа № 820/2406/18
Суддя: Тітов О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

23.05.2018 № 820/2406/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Тітова О.М.,

за участю секретаря судового засідання Ломаги А.А.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву представника третьої особи - Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства ОСОБА_3 до Державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_4 , треті особи - ОСОБА_5, Фермерське господарство "Русіна Івана Михайловича" про скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що прийняте з порушенням вимог законодавства України та скасувати рішення державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33385368 від 10.01.2017 року.

23.05.2018 року до суду від представника третьої особи - Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" надійшла заява про закриття провадження у справі. В обґрунтування заяви представник третьої особи зазначив, що захист права позивача у його спорі щодо захисту порушеного речового права на оренду земельних ділянок, реєстрації або обліку прав на майно, права на яке є предметом спору, має здійснюватися за правилами господарського судочинства.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про про закриття провадження у справі та просив суд залишити її без задоволення.

Представник відповідача та третя особа - ОСОБА_5 в судове засідання не прибули про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Відповідно до частини 1 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача та третя особа, оскільки вони належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду.

Суд розглянувши заяву про закриття провадження у справі, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, встановив наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у звязку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб'єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов'язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони", за винятком спорів, пов'язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також , розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Основними ознаками публічно-правових відносин є: обов'язкова участь у цих відносинах суб'єкта, який наділений публічно-владними повноваженнями; підпорядкованість одного учасника публічно-правових відносин іншому - суб'єкту владних повноважень (що проявляється у можливості суб'єкта владних повноважень вирішувати питання про права і обов'язки підпорядкованої особи); імперативність публічно-правових відносин; домінування публічно-правового інтересу у цих відносинах.

Обов'язковою ознакою захисту права в адміністративному суді має бути наявність спору про публічне право, тобто, спору про права і обов'язки в публічних правовідносинах.

З аналізу вищевказаних норм вбачається, що публічно-правовим спором за Кодексом адміністративного судочинства України є не будь-який публічно-правовий спір, а лише той, який випливає із здійснення суб'єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій.

Згідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Предметом розгляду у даній адміністративній справі є скасування рішення державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33385368 від 10.01.2017 року.

Відповідно до п.6, 13 ч.1ст.20ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв'язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов'язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

У своїй позовній заяві позивач посилається на порушення відповідачем норм Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" щодо обов'язку встановлення державним реєстратором відповідності заявлених прав та поданих документів, а також суперечностей, що існують між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами. Доводів, щодо оскарження права користування земельної ділянки на підставі договору оренди, позовна заява не містить.

Враховуючи викладене та ту обставину, що відповідач, в даному випадку, виконував владні управлінські функції у сфері земельних правовідносин та позивач оскаржує саме рішення державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_4 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 33385368 від 10.01.2017 року, а не право на реєстрацію або облік прав на майно, суд приходить до висновку, що спірні правовідносини є публічно-правовими в розумінні положень ст. 4 КАС України, а тому, такий спір належать до юрисдикції адміністративних судів.

Вказана правова позиція також узгоджується з правовою позицію Верховного суду України, яка викладена в постанові від 04.04.2018 року по справі № 826/9928/15 (провадження № 11-211апп18).

За вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб'єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб'єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і нечинними рішенням суду, яке набрало законної сили; 7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб'єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; 8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб'єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

За таких обставин, підстави для закриття провадження у даній справі відсутні, оскільки спір між сторонами є публічно-правовим у розумінні норм ч.1 ст.4 КАС України.

Таким чином, заява представника третьої особи про закриття провадження у справі є необґрунтованою та суд не вбачає підстав для її задоволення.

Керуючись статтями 238, 241, 256, 294, 295 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

Заяву представника третьої особи - Фермерського господарства "Русіна Івана Михайловича" про закриття провадження у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства ОСОБА_3 до Державного реєстратора Зміївської районної державної адміністрації Харківської області ОСОБА_4, треті особи - ОСОБА_5, Фермерське господарство "Русіна Івана Михайловича" про скасування рішення - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали виготовлено 24.05.2018 року.

Суддя О.М. Тітов