Справа № 419/381/18
Суддя: Ястребова Любов Вікторівна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року справа №419/381/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді доповідача Ястребова Л. В., суддів Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д. , розглянувши апеляційну скаргу інспектора роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 на рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року у справі № 419/381/18 (головуючий І інстанції Мартинюк В. Б.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенант поліції ОСОБА_1 про скасування постанови про адміністративне стягнення серії ЕАА № 286542 від 06.02.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

19 лютого 2018 року ОСОБА_2 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції ОСОБА_1 (надалі - відповідач) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 286542 від 07 лютого 2018 року (а.с. 1-2).

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року позовні вимоги задоволено частково.

Постанову серії ЕАА № 286542 від 06.02.2018 року про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі скасовано в частині накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2 та накладено стягнення у виді попередження.

В іншій частині постанову залишено без змін (а.с. 46-47).

Відповідач із таким судом рішенням не погодився, звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення норм та процесуального права, просив скасувати постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач, ОСОБА_2 керуючи своїм автомобілем на перехресті автомобільних доріг вул. Сметаніна та вул.. Незалежності м. Лисичанська здійснив поворот праворуч на вул.. Сметаніна, не увімкнувши, при цьому показник сигналу повороту відповідного напрямку, що підтверджується відеозаписом зі службової нагрудної відеокамери поліцейського, чим порушив п. 9.2 ПДР, за що і був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП (штраф у розмірі 425 грн). На переконання апелянта, суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку, що позивач, не будучи жителем м. Лисичанська та відповідно не орієнтуючись в місцевості за відсутності чітких та розміщених у добре видимих місцях дорожніх знаків, не зрозумів, що зїжджає з головної дороги на другорядну дорогу, вважаючи, при цьому, що жодних негативних наслідків порушення ПДР України не настало, визнавши правопорушення малозначним і обмежився лише попередженням (а.с. 51-58).

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Спірним питанням даної справи є правомірність винесення відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 286542 від 06.02.2018 року відносно ОСОБА_2, притягнення його до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та, як наслідок, накладення штрафу у розмірі 425 грн.

Матеріали справи свідчать, що 07 лютого 2018 року інспектором роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенантом поліції ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 286542.

Постанова мотивована тим, що ОСОБА_2, 07 лютого 2018 року о 09:51 год. в м. Лисичанську по вул.. Сметаніна, керуючи транспортним засобом, не увімкнув світловий показник повороту відповідного напрямку при повороті з вул.. Незалежності на вул.. Сметаніна, чим порушив п.п. 9.2 «б» ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с 6).

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивач, не будучи жителем м. Лисичанська та відповідно не орієнтуючись в місцевості за відсутності чітких та розміщених у добре видимих місцях дорожніх знаків, не зрозумів, що зїжджає з головної дороги на другорядну дорогу, вважаючи, при цьому, що жодних негативних наслідків порушення ПДР України не настало, на підставі чого, скасував спірну постанову, визнавши правопорушення малозначним і обмежившись попередженням.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Коституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 1.10 ПДР України:

Перехрестя місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

Прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в'їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них.

Автомобільна дорога, вулиця (дорога) - частина території, зокрема в населеному пункті, з усіма розташованими на ній спорудами (мостами, шляхопроводами, естакадами, надземними і підземними пішохідними переходами) та засобами організації дорожнього руху, призначена для руху транспортних засобів і пішоходів та обмежена по ширині зовнішнім краєм тротуарів чи краєм смуги відводу. Цей термін включає також спеціально побудовані тимчасові дороги, крім довільно накатаних доріг (колій);

Згідно п. п. «б» п. 9.2 ПДР водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно з п.1.9 Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 122 КУпАП - порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного проїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв'язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом апеляційної інстанції оглянуто відеозапис подій 06.02.2017, здійснений за допомогою службових нагрудних відеокамер на одязі поліцейського.

З копії відеозапису, який записаний на DVD-R диску Verbatim (а. с. 42), відтвореного під час апеляційного розгляду, вбачається, що позивач, 06.02.2018 року керуючи своїм автомобілем на перехресті автомобілях доріг вул. Сметаніна та вул. Незалежності м. Лисичанскька, здійснив поворот праворуч на вул. Сметаніна, при цьому не ввімкнув покажчик сигналу повороту відповідного напрямку.

Порушення позивачем п.п. 9.2 «б» ПДР України не є спірним.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 286 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний має право змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Висновок суду першої інстанції, що позивач, не будучи жителем м. Лисичанська та відповідно, не орієнтуючись в місцевості за відсутності чітких та розміщених у добре видимих місцях дорожніх знаків, не зрозумів, що зїжджає з головної дороги на другорядну дорогу, крім цього жодних негативних наслідків порушення ПДР України не настало, а тому, в даному випадку, постанову про накладення адміністративного стягнення від 06.02.2018 року в частині накладення стягнення слід скасував та обмежився попередженням не суперечить вимогам ст. 286 Кодексу адміністративного суду України.

Відповідно до ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України, судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених ст. ст. 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Таким чином, з урахуванням вимог цієї норми, постанова суду апеляційної інстанції у справах про адміністративне правопорушення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. 272, 286, 311, 315, 316, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти 3 батальйону управління патрульної поліції в Луганській області лейтенант поліції ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року у справі № 419/381/18- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Л.В. Ястребова

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_3