Справа № 804/5851/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" травня 2018 р. справа № 804/5851/17
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 р. (суддя Букіна Л.Є., м. Дніпро) у справі № 804/5851/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги, -

встановив:

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив визнати протиправними та скасувати прийняті відповідачем 17.07.2017 року податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, рішення № та вимогу №Ф-.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для вирішення справи. Зазначає, що оскаржувані рішення винесено відповідачем на підставі хибних висновків, викладених в акті перевірки про заниження податкових зобовязань у 2014-2016 роках, оскільки позивач вважає, що витрати на проведення рекламних заходів відносяться до складу витрат поточного періоду.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій № та вимоги про сплату боргу №Ф-.

Відповідач надіслав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує про правомірність винесених податкових повідомлень-рішень, рішення, вимоги з огляду висновки, викладені в акті перевірки позивача, у звязку із чим просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Сторони належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явилися, що не перешкоджає розгляду справи без їх участі.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ГУ ДФС у Дніпропетровській області проведена планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 31.12.2016, дотримання законодавства з питань дотримання вимог податкового законодавства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, військового збору, податку на додану вартість, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 по 31.12.2016.

Підставою для проведення перевірки позивача став наказ від 18.05.2017 №2566-п "Про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОП ОСОБА_1А.", копію якого одночасно з повідомленням від 18.05.2017 № 1331 надіслано останньому 19.05.2017 року рекомендованим листом засобами поштового звязку.

За результатами перевірки контролюючим органом складено акт від 26.06.2017 №6811/04-36-13-05/НОМЕР_1 (а.с.83-121 т.1), на який позивачем подано заперечення (а.с.61-64, 65-74 т.1).

З урахуванням змін, що внесені за результатом розгляду заперечень ФОП ОСОБА_1 на акт перевірки, листом від 17.07.2017 №15794/10/04-36-13-05 контролюючим органом встановлені наступні порушення:

- п.199.1 ст.199 ПК України - занижена сума ПДВ у розмірі 26868,0 грн., у тому числі: за 2014 рік - 3216,0 грн., 2015 рік - 7999,0 грн., за 2016 рік - 15653,0 грн.;

- п.177.2, п. 177.4 ст.177 ПК України, в результаті чого занижено суму податкового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб від провадження діяльності у розмірі 22499,24 грн., у тому числі: за 2014 рік - 2412,09 грн., за 2015 рік - 5998,96 грн., за 2016 рік - 14088,19 грн.;

- п.1.3, п.1.4 п.16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" ПК України - платник у 2015-2016 роках занизив об'єкт оподаткування, у зв'язку з чим занижено військовий збір, необхідний до сплати в бюджет на 1773,90 грн., в тому числі: за 2015 рік 599,89 грн., у 2016 році на суму 1174,0 грн.;

- п.4 ч.1 ст.4, п.2 ч.1 та ч.3 ст.7, п. 1 ч.2 ст.66, ч.2 ст.9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", у результаті чого занижено суму єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування у періоді, що перевірявся, на загальну суму 44356,19 грн., у тому числі: за 2014 рік - 5579,99 грн., за 2015 рік - 19914,91 грн., за 2016 рік на суму 18861,29 грн.;

- пп.49.18.1 п.49.18 ст.49 ПК України за несвоєчасне подання податкових декларацій з ПДВ за березень 2015 року (декларація подана 27.04.2015р.), за квітень 2015 рік (декларація подана 22.05.2015 рік), за липень 2016 рік (декларація подана 25.08.2016 рік).

За результатами перевірки відповідачем 17.07.2017 року були прийняті:

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, - за податковими зобовязаннями в сумі 22499,24 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 5624,81 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг): за податковими зобовязаннями в сумі 26868 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 6717 грн.;

- податкове повідомлення-рішення №, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн.;

- податкове повідомлення-рішення № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір: за податковими зобовязаннями в сумі 1773,9 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 443,47 грн.;

- вимога № Ф- про сплату недоїмки 44365,19 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування;

- рішення № НОМЕР_3, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 7543,09 грн.

Перевіркою встановлено, що за період, який перевірений податковим органом, ФОП ОСОБА_1 було придбано у 2014 році папір офісний у ТОВ "Алвіс" у кількості 517 пачок, з яких протягом року реалізовано 76 пачок.

Залишок товару на 01.01.2014р. - 50 пачок. В господарській діяльності було використано 37 пачок для тестування при відновленні принтерів та заправки картриджів, залишок товару станом на 01.01.2015р. не значиться. 454 пачки паперу не були використані в господарській діяльності.

Розрахунок використання паперу у підприємницькій діяльності контролюючим органом зроблено з урахуванням 81 відновлення картриджа та 292 заправок картриджа.

Відповідно до пояснення № 56 від 11.06.2017 ФОП ОСОБА_1 використовував 50 листів для відновлення картриджу, 50 листів для заправки картриджу.

Таким чином, 81+292 = 373 х 50листів = 18650,0 листів використаних: 500 листів в пачці = 37 пачок паперу.

Отже, сума завищення витрат на папір у 2014 році складає 16080,68 грн.

ФОП ОСОБА_1 також було придбано у 2015 році папір офісний у ТОВ "Алвіс" кількістю 1164 пачки, з яких було реалізовано 170 пачок, в залишках товар станом на 01.01.2015 р. не значиться, в господарській діяльності використано 43 пачки для тестування принтерів та заправки картриджів.

Залишок товару станом 01.01.2016р - 220 пачок. 731 пачка паперу не була використана в господарській діяльності.

Розрахунок використання паперу у підприємницькій діяльності було зроблено з урахуванням 101 відновлення картриджа та 331 заправки картриджа.

Відповідно до пояснення № 56 від 11.06.2017 ФОП ОСОБА_1 використовував 50 листів для відновлення картриджу, 50 листів для заправки картриджу.

Таким чином, 101+331 = 432 х 50 листів = 21600,0 листів використаних : 500 листів в пачці = 43 пачки паперу.

Отже, сума завищення витрат на папір у 2015 році складає 39993,01 грн.

Платником податків було придбано у 2016 році папір офісний у ТОВ "Алвіс" кількістю 1858 пачки, з яких було реалізовано 222 пачок, в господарській діяльності використано 43 пачки для тестування принтерів та заправки картриджів, залишок товару на 01.01.2017 складає 157 пачок. 1434 пачки паперу не були використані в господарській діяльності.

Розрахунок використання паперу у підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 було зроблено з урахуванням 92 відновлень картриджа та 349 заправок картриджа.

Відповідно до пояснення № 56 від 11.06.2017 ФОП ОСОБА_1 використовував 50 листів для відновлення картриджу, 50 листів для заправки картриджу.

Таким чином, 92+340 = 432 х 50листів = 21600 листів використаних : 500 листів в пачці = 43 пачки паперу.

Отже, сума завищення витрат на папір у 2016 році складає 78267,72 грн.

Таким чином, перевіркою встановлено, що за період, який перевірений податковим органом, ФОП ОСОБА_1 завищив витрати на папір: у 2014 році у розмірі 16080,68 грн.; у 2015 році - 39993,01 грн.; у 2016 році - 78267,72 грн.

На підставі вказаного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 року № НОМЕР_2, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір за податковими зобовязаннями в сумі 1773,9 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 443,47 грн., податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 №, яким до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у сумі 510 грн. за несвоєчасне подання податкових декларацій з податку на додану вартість за березень, квітень 2015 року та за липень 2016 року та вимогу №Ф- про сплату недоїмки 44365,19 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що податковим органом правомірно зроблені висновки в частині безпідставного включення до складу валових витрат витрати на придбання та використання паперу, оскільки ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат вартість придбаних товарів, які не були реалізовані та у залишках не рахуються, від яких не було отримано валового доходу, в порушення п.177.4 ст.177 ПК України. Отже, податковим органом правомірно зроблені висновки про порушення позивачем вимог п.177.2, п.177.4 ст.177 ПК України, пп.1.3, 1.4 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України, ч.ч.3, 4, 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування", тому прийняті податковим органом податкові повідомлення-рішення, рішення та вимога є правомірними та не підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову в частині, що оскаржується позивачем, з огляду на таке.

Згідно з пп.14.1.36 п. 14.1 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до п.177.2 ст.177 ПК України об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця.

Згідно з пп.177.4.1 п.177.4 ст.177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов'язаних з отриманням доходів, належать витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об'єкта витрат.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995р. за №168/704 (далі - Положення №88), відповідно до якого первинні документи - це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозоли адміністрації на їх проведення.

Статтею 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. Згідно з цією нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарських операцій, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблених даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Крім того, згідно з ст. 4 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" одним із основних принципів на яких ґрунтується бухгалтерський облік є принцип превалювання сутності над формою, а саме: операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Згідно з п.п.2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.95 за №168/704, первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов'язкові реквізити: назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа.

Наказ № 12/01-14 від 12.01.2014 про проведення реклами послуг по обслуговуванню офісної техніки, розповсюдження рекламних носіїв-друкованих прайсів на товари і послуги, інформації про пропозиції і акції (а.с.121 т.2), наданий позивачем на підтвердження факту використання паперу в господарській діяльності суд оцінює критично, з огляду на те, що вказаний наказ не є первинним документом в розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", тому отримання безкоштовного паперу покупцями послуг ним не підтверджено.

При цьому будь-яких інших документів на підтвердження використання паперу в господарській діяльності позивачем не надано, а надано лише документи, які підтверджують факт придбання товарів.

На підставі викладеного суд першої інстанції вірно вказав на правомірність висновків податкового органу в частині безпідставного включення до складу валових витрат витрати на придбання та використання паперу, оскільки ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат вартість придбаних товарів, які не були реалізовані та у залишках не рахуються, від яких не було отримано валового доходу, в порушення п. 177.4 ст.177 ПК України, що підтверджує правомірність податкових повідомлень-рішень від 17.07.2017 року № та №.

Відповідно до пп.1.3, 1.4 п.16-1підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Обєктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від обєкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Перевіркою встановлено та підтверджено під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанцій, що ФОП ОСОБА_1 у 2015-2016 роках занизив об'єкт оподаткування, у зв'язку з чим занижено військовий збір, необхідний до сплати в бюджет, на 1773,90 грн. (в тому числі 2015 рік 599,89 грн., у 2016 році на суму 1174,0 грн.), у звязку із чим податкове повідомлення-рішення від 17.07.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобовязання за платежем військовий збір - за податковими зобовязаннями в сумі 1773,9 грн. та штрафними (фінансовими) санкціями в сумі 443,47 грн., є правомірним та не підлягає скасуванню.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 розділу III Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" фізичні особи-підприємці єдиний внесок нараховують на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сімї фізичних осіб-підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Враховуючи встановлені судом обставини, у зв'язку з тим, що ФОП ОСОБА_1 занижено суму доходу (прибуток), відповідачем правомірно була донарахована сума єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування та виставлена вимога №Ф- про сплату недоїмки 44365,19 грн. зі сплати єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею.

Відповідно до п.3 ч. 11 ст. 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування" орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції, зокрема за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску

Таким чином, рішення від 17.07.2017 року №, яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні санкції в розмірі 7543,09 грн., є правомірним та не підлягає скасуванню.

Доводи заявника апеляційної скарги стосовно помилок, допущених відповідачем при здійсненні розрахунків, покладених в основу прийнятого рішення, що, на його думку, є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, не підтверджуються матеріалами справи.

У спірних правовідносинах позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження допущення відповідачем відповідних порушень, що стали передумовою для винесення суб'єктом владних повноважень оскаржуваних рішень.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про правомірність прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень №, №, №, рішення про застосування штрафних санкцій № та вимоги про сплату боргу №Ф-.

Під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій висновки податкового органу позивачем не спростовані, у зв'язку з чим у суду відсутні правові підстави для скасування оскаржених позивачем податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі, відповідно не підлягають присудженню на користь позивача здійснені ним судові витрати зі сплати судового збору.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції об'єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права; доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду - без змін.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 р. у справі № 804/5851/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22.05.2018 р.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: В.Є. Чередниченко