Справа № 149/1005/18
Суддя: Войнаревич М. Г.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/1005/18
Провадження №2-а/149/42/18
Номер рядка звіту 18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.05.2018 р. Суддя Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області Войнаревич М.Г. розглянувши у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 Управління патрульної поліції рядового Гарматюка Олега Михайловича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2018р. позивач звернувся з вказаним позовом і свої вимоги мотивує тим, що 17.04.2018 р. приблизно о 10 год. він рухався автомобілем "Kia Magentis", державний номер НОМЕР_1 з м. Хмільник Вінницької області до м. Вінниці і наближаючись до перехрестя доріг зробив одну зупинку за кілька метрів перед знаком "СТОП", а потім під'їхав до самого перехрестя та зробив ще одну зупинку, оскільки з того місця де встановлено знак, в зв'язку з його надмірною віддаленістю від самого перехрестя, неможливо переконатись у безпечності проїзду, після чого повернув в напрямку м. Вінниці, де його зупинив працівник поліції Гарматюк О.М. та повідомив, що він порушив вимогу 2.2 Правил дорожнього руху України - проїзд без зупинки заборонено, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 122 КУпАП, і у подальшому виніс постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Однак позивач вважає, що постанова серії БР № 200354 від 17.04.2018 р. по справі про адміністративне правопорушення відносно нього є незаконною, необґрунтованою та безпідставною, а тому підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю, оскільки на відеозаписі з камери спостереження, яким було зафіксовано правопорушення, не можна розпізнати ні автомобіль, ні марку, ні модель, ні номерний знак, ні навіть тип кузова. Також, згідно цього ж відеозапису правопорушення відбулось о 10 годині 56 хвилин, а у постанові серії БР № 200354 від 17.04.2018 р. правопорушення зафіксовано о 10 годині 50 хвилин. Також позивач вказує на те, що неможливо однозначно встановити дату скоєння правопорушення, оскільки у п. 6 Постанови зазначено чи "11.04." чи "16.04.". А також те, що він сам пояснював, що допустив зупинку не перед самим дорожнім знаком, а завчасно (за метрів 3-5), оскільки знав, що кілька років тому на дорожньому полотні була нанесена стоп-лінія, а тому хотів переконатись, що на той момент нічого не змінилось. Потім він зупинився перед самим перехрестям щоб надати перевагу в русі транспортним засобам, що рухались по головній дорозі.

27.04.2018р. ухвалою Хмільницького міськрайонного суду у зазначеній справі було відкрито спрощене провадження, відповідача повідомлено про надання строку для подання відзиву на позов.

Станом на 23.05.2018р. відповідачем, який був належним чином повідомлений про відкриття провадження, відзиву на позовну заяву не надано, клопотань про відкладення розгляду справи не надіслано, що не перешкоджає розгляду справи з огляду на приписи ч. 3 ст. 268 КАС України.

З'ясувавши обставини в адміністративній справі та дослідивши надані докази, суд дійшов наступного висновку.

Інспектором роти №1 Управління патрульної поліції рядовим Гарматюком О.М. складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого в автоматичному режимі серія БР № 200354 від 17.04.2018 р., відповідно до якої о 10.50 годині (дату точно ідентифікувати неможливо) 04.2018р. на 364 км а/д М-12 ОСОБА_1, керуючи транспортним засобом "Kia Magentis", державний номер НОМЕР_1, порушив вимогу дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» та здійснив проїзд без зупинки, чим порушив п. 33.2.2 Правил дорожнього руху України за що до нього застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. за ч. 1 ст. 122 КУпАП (а.с. 4).

Частина перша статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

За вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» та п. 1.3 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (надалі - Правила дорожнього руху України) учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пунктів 8.1, 8.2, 8.4 Правил дорожнього руху України регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками. Дорожні знаки мають перевагу перед дорожньою розміткою і можуть бути постійними, тимчасовими та із змінною інформацією. Дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту та поділяються на групи - заборонні знаки; запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.

Згідно Розділу 33 «Дорожні знаки. Знаки пріоритету» Правил дорожнього руху України дорожній знак 2.2 є «Проїзд без зупинки заборонено», відповідно до якого забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком. Необхідно дати дорогу транспортним засобам, що рухаються дорогою, яка перетинається, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою, а також праворуч рівнозначною дорогою.

Відповідно до Розділу 34 «Дорожня розмітка. Горизонтальна розмітка» Правил дорожнього руху України дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) - позначає місце, де водій повинен зупинитися за наявності знаку 2.2 або при сигналі світлофора чи регулювальника, що забороняє рух.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, з наданого позивачем та дослідженого судом відеозапису вбачається, що автомобіль, якого неможливо однозначно ідентифікувати, не здійснює зупинку перед дорожнім знаком 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Позивачем не заперечується факт наявності на перехресті дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено», однак останній стверджує, що виконав вимоги даного знаку та здійснив зупинку перед ним метрів за 3-5, а потім здійснив зупинку безпосередньо перед перехрестям, щоб надати дорогу автомобілям, яких він мав пропустити. Про ці обставини позивач повідомляв відразу після зупинки.

Місцезнаходження відеокамери, якість зображення та ракурс здійснення зйомки не повністю охоплює рух автомобіля позивача перед перехрестям, а лише той момент, коли автомобіль фактично проїжджає знак. На відеозаписі безпосередньо дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» не зафіксовано, не зафіксовано чи наявна на дорожньому покритті дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія), а тому фактично з відеозапису не вбачається, де водій повинен зупинитися та на якій відстані, щоб виконати вимоги знаку.

Доводи позивача, які висловлені ним під час винесення оскаржуваної постанови, що він перед знаком здійснив зупинку метрів за 3-5, а потім знову перед здійсненням повороту повторно належними доказами не спростовані.

Статтею 280 КУпАП, передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, у тому числі, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).

Будь-яких доказів, які б поза розумним сумнівом доводили порушення ОСОБА_1 п.п. 33.2.2 Правил дорожнього руху України суду не надано. За відсутності стоп-лінії, Правилами дорожнього руху України конкретна відстань зупинки перед знаком не встановлена. Яка саме відстань охоплена ракурсом зйомки відеореєстратора та скільки метрів від дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» до самого перехрестя не зазначено.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Беручи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов'язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без наявності необхідних доказів порушень саме позивачем п.п. 33.4.3 Правил дорожнього руху України, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З огляду на встановлені факти, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення прийнято відповідачем без наявності доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували порушення позивачем п.п. 33.2.2 Правил дорожнього руху України, а тому позов слід задовольнити - постанову у справі про адміністративне правопорушення серія БР № 200354 від 17.04.2018р., винесену інспектором роти №1 Управління патрульної поліції рядовий Гарматюком О.М. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн. скасувати, а провадження у адміністративній справі відносно нього закрити.

Керуючись ст.ст. 122, 251, 280, 288 і 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 5 - 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого в АДРЕСА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БР № 200354 від 17.04.2018р., про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП у виді штрафу в розмірі 255 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Вінницького апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з дня отримання копії повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Войнаревич М. Г.