Справа № 826/3191/18
Суддя: Скочок Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

21 травня 2018 року м. Київ№ 826/3191/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Скочок Т.О., при секретарі судового засідання Новик В.М., за наслідками підготовчого засідання в адміністративній справі

за позовомОСОБА_1
до треті особиПриватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миргородської Наталії Григорівни Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.Груп» (третя особа 1), ОСОБА_3 (третя особа 2), ОСОБА_4 (третя особа 3)
про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миргородської Наталії Григорівни, в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37656797 від 19.10.2017 17:24:02, номер запису про право власності: 22907473 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Миргородської Наталії Григорівни, а саме: про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1) на об?єкт нерухомого майна - квартиру, об?єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 47,5 кв.м., житловою площею 27,8 кв.м.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2018 відкрито провадження у справі №826/3191/18 за вказаним позовом ОСОБА_1, залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимоо щодо предмета спору, - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.Груп», ОСОБА_3, ОСОБА_4 та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання.

14.05.2018 від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про закриття провадження у даній справі з причини її непідсудності суду адміністративної юрисдикції. Одночасно представником позивача заявлено клопотання про вирішення питання про повернення судового збору.

Вирішуючи питання наявності підстав для закриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

В той же час, згідно з ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Змістом ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - Суд) від 20.07.2006 у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви №29458/04 та №29465/04) зазначено, що відповідно до прецедентної практики цього Суду термін «встановленим законом» у статті 6 Конвенції спрямований на гарантування того, «що судова гілка влади у демократичному суспільстві не залежить від органів виконавчої влади, але керується законом, що приймається парламентом» [див. рішення у справі «Занд проти Австрії» (Zand v. Austria), заява № 7360/76]. У країнах з кодифікованим правом організація судової системи також не може бути віддана на розсуд судових органів, хоча це не означає, що суди не мають певної свободи для тлумачення відповідного національного законодавства. <…> фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У своїх оцінках цей Суд дійшов висновку, що не може вважатися «судом, встановленим законом», національний суд, що не мав юрисдикції судити деяких заявників, керуючись практикою, яка не мала регулювання законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно - правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні публічно-владних управлінських функцій.

Дослідивши та проаналізувавши наявні у справі матеріали, оцінивши їх з урахуванням наведених вище норм права, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача.

Суд вважає, що спір у цій справі хоч і стосується рішення суб'єкта владних повноважень, який відповідно до законодавства наділений повноваженнями реєструвати права та їх обтяження на нерухоме майно, проте випливає із правовідносин іпотеки, і захисту цивільних прав (прав на нерухоме майно).

Між тим, правовідносини іпотеки не є правовідносинами, врегульованими адміністративною юрисдикцією, а спір, що виник на підставі них не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З врахуванням наведеного суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічно Верховний Суд України у складі колегії суддів трьох палат в адміністративних, господарських та цивільних справах/ у постанові від 14.06.2016 у справі №21-41а16 висловив правовий висновок про те, що спір про реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно випливає із договірних відносин, а відтак має вирішуватися судом за правилами Цивільного процесуального кодексу України. Схожий правовий висновок наведений також у постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №815/6956/15.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається (ч. 2 ст. 239 КАС України).

Враховуючи вищенаведене суду дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України.

Вирішуючи питання про наявність підстав для повернення позивачу судового збору, сплаченого при подані цієї позовної заяви, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Також у силу норм ч. 6. ст. 143 КАС України, у випадку постановлення ухвали про закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду або ухвалення рішення про задоволення позову у зв'язку з його визнанням суд вирішує питання про розподіл судових витрат не пізніше десяти днів з дня ухвалення відповідного судового рішення, за умови подання учасником справи відповідної заяви і доказів, які підтверджують розмір судових витрат.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч. 1 ст. 143 КАС України).

З наявної у матеріалах справи квитанції від 21.02.2018 №0.0.970964592.1 вбачається, що ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Беручи до уваги наведені вище норми закону та обставини закриття провадження у справі, суд дійшов висновку про задоволення клопотання позивача про повернення йому сплаченого ним судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 132, 143, 238, ч.4 ст.229, ст.ст. 239, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №826/3191/18.

2. Попередити позивача, що повторне звернення з тією самою вимогою не допускається.

3. Задовольнити клопотання позивача про повернення, сплаченого ним судового збору у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 копійок).

4. Зобов'язати відповідний підрозділ Державної казначейської служби України повернути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2, адреса: АДРЕСА_2) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 копійок), сплачений, згідно з квитанцією від 21.02.2018 №0.0.970964592.1 на рахунок №4007, отримувач УДКСУ у Печерському районі м. Києва, банк отримувача ГУ ДКСУ у м. Києві, код отримувача: 38004897, МФО 820019 із зазначенням призначення платежу «*;101;;22030101;Судовий збір, за позовом ОСОБА_1/ Окружний адміністративний суд м. Києва».

5. Копію цієї ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 256 КАС України та відповідно до ч. 2 ст. 143, ч. 2 ст. 238 КАС України може бути оскаржена в апеляційному порядку (у відповідних частинах) за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Скочок

Повний текст ухвали складено 29.05.2018