Справа № 265/9082/17
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 р. Справа№265/9082/17

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов'янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Стойки В.В., розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року ОСОБА_1, звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області з позовною заявою до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області з вимогами:

визнати протиправною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області - суб'єкта владних повноважень у переведенні з пенсії ОСОБА_1 по інвалідності призначеної згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно поданої заяви від 07.10.2017 року затвердженого зразка (арк. 1, додаток 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пункт 4.1 розділу ІV);

зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області - суб'єкта владних повноважень, здійснити переведення з пенсії ОСОБА_1 по інвалідності призначеної згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію по втраті годувальника відповідно до ст. 84 Закону України "Про пенсійне забезпечення" згідно поданої заяви від 07.10.2017 року затвердженого зразка (арк. 1, додаток 2 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" пункт 4.1 розділу ІV).

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, з 16 листопада 1992 року їй було призначено соціальну пенсію по інвалідності, як інваліду з дитинства до 16 років, згідно статті 93 Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 1 січня 2004 року пенсія була перерахована відповідно до пункту 1 статті 43 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Згідно особистої заяви ОСОБА_1 від 16 листопада 2004 року було проведено перерахунок з соціальної пенсії на пенсію по інвалідності з урахуванням стажу та заробітку.

Позивач зазначив, що 7 жовтня 2017 року вона засобами поштового зв'язку направила відповідачу заяву, встановленого зразка, про переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», на пенсію по втраті годувальника із зазначенням у заяві: за померлу бабусю згідно статті 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення». До вказаної заяви було надано, зокрема, копія свідоцтва про смерть бабусі - ОСОБА_2.

Проте, 17 листопада 2017 року позивач отримала відповідь відповідача, якою було відмовлено у перерахунку пенсії з посиланням на статтю 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», вказавши, що право на пенсію у разі втрати годувальника мають лише усиновлені та рідні діти годувальника.

Позивач вважає, що посилання відповідача на статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» необґрунтоване та безпідставне, оскільки вона зверталася із заявою про переведення пенсії з одного виду на інший, а не про призначення пенсії у зв'язку втратою годувальника. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

28 грудня 2017 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області адміністративний позов передано на розгляд Донецькому окружному адміністративному суду.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19 березня 2018 року позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 5 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 26 квітня 2018 року.

Ухвалою суду від 24 квітня 2018 року вирішено відмовити у задоволенні клопотання представника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області по справі № 265/9082/17 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

Ухвалою від 26 квітня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 23 травня 2018 року.

Ухвалою суду від 14 травня 2018 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області по справі № 265/9082/17 про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.

23 квітня 2018 відповідач надав відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого зазначив, що позивачу з 6 квітня 1992 року було призначено соціальну пенсію, як інваліду з дитинства. Виплату пенсії проводили опікуну позивача - ОСОБА_2. 8 листопада 2017 року засобами поштового зв'язку надійшла заява ОСОБА_1 від 7 жовтня 2017 року про переведення її з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника - ОСОБА_2.

Відповідач вказав, що відповідно до Постанови Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування (п. 1.5. та 1.7.). До заяви про призначення пенсії членам сім'ї померлого пенсіонера повинні бути додані необхідні документи, зазначені у пункті 2.03. цього Порядку. Оскільки позивачем, в порушення п. 1.5. Порядку №22-1, не було додержано форму звернення із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме заяву надіслано поштою, а не подано до органу, що призначає пенсію особисто або через законного представника, а також не додано до заяви документи про стаж роботи годувальника, звернення ОСОБА_1 було розглянуто за нормами Закону України «Про звернення громадян». Комісійне рішення про переведення або про відмову в переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника не приймалося. Листом від 17 листопада 2017 року позивачу було надано роз'яснення про форму звернення до управління із заявами про переведення з одного виду пенсії на інший, документи необхідні для переведення на пенсію по втраті годувальника, умови призначення пенсії по втраті годувальника.

Крім того, відповідач зазначив, що норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підлягають застосуванню при визначені права позивача на пенсію по втраті годувальника за ОСОБА_2, оскільки положення цього Закону застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії. Згідно Рішення виконавчого комітету Орджонікідзевської районної Ради народних депутатів від 26.02.1992 №44/2, на день встановлення опіки над ОСОБА_3 вона мала живих батьків. У якості опікуна було визначено ОСОБА_2. Умови призначення пенсії по втраті годувальника визначено Розділом V Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (№1054-VI від 09.07.2003), яким не передбачено право осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням на призначення пенсії по втраті годувальника за опікуна чи піклувальника. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

14 травня 2018 року позивач надав відповідь на відзив в якому зазначив, що відповідач помилково посилається на п. 16 Розділу XV Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», оскільки вказана норма чітко регулює коло суб'єктів застосування, а саме це особи, які звертаються за призначенням пенсії вперше на день набрання чинності Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування». Позивач вважає, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати Закон України «Про пенсійне забезпечення», яким встановлено, що непрацездатними членами сім'ї вважаються зокрема: а) діти, брати, сестри й онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років, при цьому брати, сестри й онуки - за умови, якщо вони не мають працездатних батьків.

Позивач вказав, що пункт 1.7 Порядку №22-1 регламентує право надіслати поштою заяву про переведення з одного виду на інший вид пенсії, при цьому днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення даної заяви. Просив позовні вимоги задовольнити.

Разом з тим, 24 травня 2018 року Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області надіслали заперечення на відповідь позивача на відзив по справі №265/9082/17 в якому вказали, що факт первинного призначення пенсії за нормами статей Закону України «Про пенсійне забезпечення» не підтверджує право заявників на призначення (переведення) в подальшому на інший вид пенсії, розрахунку пенсії за нормами цього Закону. Відповідач зауважив, що заяви про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії й поновлення виплати раніше призначеної пенсії приймається органом, що призначає пенсію, за наявності в особи всіх необхідних документів. Позивачем в порушення п. 1.05. Порядку №22-1, не було додержано форму звернення із заявою про переведення з одного виду пенсії на інший, а саме заяву надіслано поштою, а не подано до органу, що призначає пенсію, особисто або через законного представника, а також не додано до заяви документи про стаж роботи годувальника.(п. 2.3, п. 4.1. Порядку №22-1). Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

23 травня 2018 року у судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справі у його відсутність.

Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, засобами електронного зв'язку надав клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з'явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Приписами частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що датою ухвалення судового рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

З огляду на те, що позивач та представник відповідача у судове засідання не з'явились, надали до суду клопотання про розгляд справи без їх участі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи без участі сторін в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, отримує пенсію по інвалідності.

7 жовтня 2017 року ОСОБА_1 направила відповідачу, засобами поштового зв'язку, заяву про призначення/перерахунок пенсії відповідно до якої просила перевести з одного виду на інший (з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника за померлу бабусю згідно з ст. ст. 37, 83 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявними в її пенсійній справі документами та матеріалами архівної пенсійної справи ОСОБА_2). До заяви позивачем були додані: копія паспорту, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4, копія свідоцтва про смерть ОСОБА_5, копія рішення про встановлення опіки над ОСОБА_3

Листом від 17 листопада 2017 року № 22940/02 Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повідомило позивача про те, що Постановою Правління Пенсійного фонду України «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 25.11.2005 №22-1, заява про переведення з одного виду пенсії на інший подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії. Також, повідомлено про перелік документів, які необхідно надати до заяви про переведення з одного виду пенсії на інший. Особливу увагу відповідач звернув на те, що право на пенсію в разі втрати годувальника згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» мають лише усиновлені та рідні діти годувальника.

Не погодившись з діями відповідача щодо не переведення з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам та відповідним доводам позивача, суд виходить з такого.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) на момент виникнення спору діяв в редакції Закону №2249-VIII від 19 грудня 2017 року.

Статтею 9 Закону №1058-IV встановлено види пенсійних виплат і соціальних послуг, зокрема, в частині першій цієї статті зазначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів ПФУ в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв'язку з втратою годувальника.

Розділом V Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії у зв'язку з втратою годувальника (стаття 36), розмір такої пенсії (стаття 37), період, на який вона призначається, зміна розміру (стаття 38), призначення однієї пенсії у зв'язку з втратою годувальника на всіх членів сім'ї, виділення частки пенсії (стаття 39).

Так, зокрема, відповідно до частини 1 статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім'ї призначається в розмірі 50 % пенсії за віком померлого годувальника.

Згідно пункту 16 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-IV до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону України 5 листопада 1991 року №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Таким чином, враховуючи, що Закон № 1058-IV, який прийнятий останнім у часі та, як зазначено у його преамбулі, розроблений відповідно до Конституції України та "Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування", визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів ПФУ, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, а також те, що він чітко визначає, в якій частині застосовується Закон №1788-XII пріоритетному застосуванню до відносин, пов'язаних з призначенням і виплатою пенсії у зв'язку з втратою годувальника, підлягає Закон №1058-IV.

Такий висновок суду узгоджується із правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України, що конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не визначено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше (абзац п'ятий пункту 3 мотивувальної частини вказаного Рішення).

Відповідно до частині 1 статті 36 Закону №1058-IV пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім'ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров'я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв'язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Відповідно до п.1.5 Порядку № 22-1 заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії, про виплату пенсії у зв'язку з виїздом на постійне місце проживання за кордон, поновлення виплати пенсії, про припинення перерахування пенсії на банківський рахунок та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, про виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім'ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, про виплату пенсії за довіреністю, термін дії якої більше одного року, через кожний рік дії такої довіреності, подається пенсіонером особисто або його законним представником до органу, що призначає пенсію, за місцем перебування на обліку як одержувача пенсії, а пенсіонерами, які зареєстровані на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя і не отримують пенсії від уповноважених органів Російської Федерації, - до органу, що призначає пенсію, визначеного Пенсійним фондом України. При цьому у заяві про виплату частини пенсії непрацездатним членам сім'ї особи, яка знаходиться на повному державному утриманні, вказується адреса одержувача цієї частини пенсії.

Згідно з п.1.7 Порядку № 22-1, якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було направлено 7 жовтня 2017 відповідачу заява про переведення з одного виду пенсії на інший за спеціальному бланку та формою відповідно до Додатку 2 Порядку подання та оформлення документів для при значення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування»

При цьому згідно з п.1.7 зазначеного Порядку № 22-1 передбачене право позивача надати заяву поштою, та обов'язок відповідача письмово повідомити заявника, які додаткові документи йому необхідно надати для прийняття рішення про переведення з одного виду пенсії на інший у разі, якщо заявник їх не надав .

Доказів того, що відповідач повідомляв позивача про необхідність надання додаткових документів до надання відповіді від 17 листопада 2017 року суду не надано.

Таким чином, доводи відповідача щодо неможливості розглянути заяву позивача у відповідності до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне законодавство та Порядку № 22-1, у зв'язку з ненаданням особисто позивачем заяви та необхідних документів суд не сприймає.

Відповідно до п.4.3 Порядку № 22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач у порушення вимог Порядку № 22-1 не повідомив позивача про необхідність надання додаткових документів, не розглянув заяву та не прийняв рішення відповідно до пенсійного законодавства, а розглянув заяву як звернення згідно Закону України «Про звернення громадян».

З огляду на зазначене суд вважає, що вимога позивача щодо визнання протиправної відмови позивачу у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника підлягає задоволенню .

Відповідно до частини 2 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Тому суд, з метою захисту прав позивача, вважає за необхідне, зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області розглянути заяву ОСОБА_1 від 7 жовтня 2017 року відповідно до вимог пенсійного законодавства.

Що стосується вимог позивача щодо зобов'язання Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області здійснити переведення з пенсії ОСОБА_1 по інвалідності призначеної згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію по втраті годувальника суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Повноваження адміністративних судів визначені Кодексом адміністративного судочинства України. При цьому суд не можу підміняти державний орган, приймати замість нього рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому законодавцем повноважень.

З урахуванням дискреційних повноважень відповідача на вирішення питання щодо переведення з одного виду на інший, враховуючи, що фактично відповідне рішення про відмову відповідно до пенсійного законодавства не приймалось, суд дійшов висновку, що у задоволені вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити переведення позивача з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника слід відмовити.

Разом з цим, суд зазначає, що у разі незгоди позивача у майбутньому з прийнятим відповідачем рішенням щодо розгляду її заяви від 7 жовтня 2017 він має право звернутись до суду за захистом порушеного права .

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, яка регулює питання розподілу судових витрат, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 6, 90, 132, 139, 193, 242-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області про визнання протиправною відмову та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області у переведенні ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію по втраті годувальника.

Зобов'язати Лівобережне об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області (Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Перемоги, 16; ) розглянути заяву ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) від 7 жовтня 2017 року відповідно до вимог пенсійного законодавства.

В інший частині позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецькій області (Донецька обл., м. Маріуполь, пр. Перемоги, 16; ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; ідентифікаційний код НОМЕР_1) судові витрати з судового збору у розмірі 320 (триста двадцять) грн.

Рішення складено та підписано 29 травня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб - адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя Стойка В.В.