Справа № 463/5402/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 463/5402/16-а

провадження № К/9901/18168/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Берназюка Я. О., Кравчука В. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 463/5402/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії;

за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України (у складі судді Кравцова О. В.) від 06 червня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова, в якому просила:

- визнати неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо відмови їй у здійсненні з 01 грудня 2015 року перерахунку раніше призначеної пенсії державного службовця відповідно до ст. 37-1 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії далі - Закон № 3723-XII);

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити ОСОБА_2, відповідно до ст. 37-1 Закону 3723-XII перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії державного службовця у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова КМУ № 1013) на підставі поданої довідки від 08 листопада 2016 року № 06-8868 на всю суму заробітної плати в розмірі 6761,26 грн., з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, починаючи з 01 грудня 2015 року згідно з п. 5 постанови Кабінету Міністрів України № 865 від 31 травня 2000 року «Про деякі питання вдосконалення визначення заробітку для обчислення пенсій» (в редакції, чинній на момент перерахунку пенсії державного службовця) та виплатити недоплачену частину пенсії починаючи з 01 грудня 2015 року, із збереженням відсотку, який був передбачений на момент її призначення, тобто 86,5 % та без обмежень розміру пенсії з наступним проведенням перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям, виходячи із місячного заробітку за відповідною посадою, з якої призначено пенсію та виплачувати пенсію довічно;

- Постанову суду звернути до негайного виконання в частині зобов'язання Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця з урахуванням виплачених сум, в межах суми виплати за один місяць та зобов'язати відповідача подати звіт про виконання судового рішення у строк, встановлений судом;

- стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач зазначала, що Постановою КМУ № 1013 підвищено посадові оклади відповідним категоріям державних службовців, у зв'язку з чим, на думку позивача, у неї виникло право на перерахунок раніше призначеної їй згідно ст. 37 Закону № 3723-XII пенсії. Однак відповідач, всупереч вимог чинного законодавства, протиправно відмовив їй у здійсненні такого перерахунку.

На думку позивача, при здійсненні їй перерахунку пенсії державного службовця повинні застосовуватися норми пенсійного забезпечення, які діяли на момент призначення пенсії, у тому числі і норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках, що була чинною на час призначення пенсії.

3. Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2017 року адміністративний позов ОСОБА_2 в частині вимог за період з 01 грудня 2015 року по 21 травня 2016 року залишено без розгляду.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова щодо відмови у перерахунку з 22 травня 2016 року пенсії ОСОБА_2 згідно ст. 37-1 Закону № 3723-XII. Зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова здійснити з 22 травня 2016 року перерахунок розміру призначеної ОСОБА_2 пенсії згідно ст. 37-1 Закону № 3723-XII у зв'язку з підвищенням заробітної плати державних службовців згідно з Постановою КМУ № 1013 на підставі довідки від 08 листопада 2016 року № 06-8868 на всю суму заробітної плати в розмірі 6761,26 грн., з якої сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування та виплатити недоплачену частину пенсії, що виникне внаслідок такого перерахунку із збереженням відсотку заробітку, визначеного під час призначення пенсії без будь-яких обмежень максимального розміру пенсії. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

4. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року скасовано постанову суду першої інстанції та прийнято нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

5. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 06 червня 2017 року на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року.

6. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 06 вересня 2017 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд.

7. Ухвалою судді Верховного Суду України від 04 жовтня 2017 року відкрито провадження за вказаною заявою з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 237 КАС України, - неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права.

8. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року), 07 лютого 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

10. Станом на 23 травня 2018 року заперечень на заяву про перегляд судового рішення до суду не надходило.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова та з 23 березня 2009 року пенсію за віком, призначену згідно із Законом № 3723-ХІІ.

12. У листопаді 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова із заявою про перерахунок пенсії у зв'язку з підвищенням посадових окладів державних службовців відповідно до Постанови КМУ № 1013.

13. Рішенням № 4092 від 14 листопада 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова відмовило позивачу у проведенні такого перерахунку пенсії. Вказана відмова мотивована тим, що п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» скасовано з 01 червня 2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

14. Листом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова від 21 листопада 2016 року № 943/03-17 повідомило позивача про відмову у проведенні перерахунку пенсії.

15. Не погоджуючись з діями відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПОПЕРЕДНІХ ІНСТАНЦІЙ

16. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що положення п. 5 Прикінцевих положень Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки положення вказаної норми стосуються осіб, які звернулися до органу Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії після 01 червня 2015 року, а не із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії.

17. Скасовуючи постанову суду першої інстанції та ухвалюючи нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що у зв'язку із зміною правового регулювання відносин щодо перерахунку пенсій державним службовцям, чинним законодавством України не передбачено можливості перерахунку органами Пенсійного фонду України пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про державну службу» у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям.

18. До такого висновку суд апеляційної інстанції дійшов виходячи з того, що Законом України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ і викладено цю норму у такій редакції: «Умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України».

19. Постановою КМУ № 1013 були врегулюванні лише питання щодо упорядкування структури заробітної плати та її індексації працюючим державним службовцям і не передбачено ані можливості, ані механізму перерахунку пенсії державного службовця у зв'язку зі зміною розміру заробітної плати.

20. З 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII), у зв'язку з чим положення Закону № 3723-ХІІ втратили чинність (крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

21. Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України погодися з висновками суду апеляційної інстанції про правомірність відмови пенсійного органу у перерахунку пенсії позивача на підставі ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ у редакції, чинній на час її призначення. Відмова відповідача у такому перерахунку пенсії позивача не призвела до зменшення розміру пенсії державного службовця, яку ОСОБА_2 отримувала до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих нею прав та/або позбавленням її права на соціальний захист.

22. До такого висновку суд касаційної інстанції дійшов покликаючись на правову позицію Європейського суд з прав людини, зокрема, у рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Airey проти Ірландії» цей Суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі «Kjartan Asmundsson проти Ісландії» від 12 жовтня 2004 року. Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

23. У рішенні від 03 червня 2014 року «Великода проти України», Європейський суд з прав людини зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист. Крім того, у зазначеному рішенні Європейський суд став на бік держави України та, між іншим, наголосив на складній економічній ситуації в країні, а також на необхідності пошуку саме державою Україна додаткових інструментів її подолання шляхом раціонального використання бюджетних коштів та необхідності збереження «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами щодо захисту прав і свобод окремої особи.

24. Конституційний Суд України у п.2.1 рішення № 20-рп/2011 від 26 грудня 2011 року зазначив, що зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

IV. ДОВОДИ ЗАЯВИ

25. У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року ОСОБА_2, посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права. Заявник просить скасувати постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 24 травня 2017 року і ухвалу Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року та залишити в силі постанову Личаківського районного суду м. Львова від 22 лютого 2017 року.

26. На обґрунтування заяви надано копії постанови Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року ( № К/800/21927/16) та ухвали Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року (№ К/800/27323/16), у яких суд по-іншому і, на переконання заявника, правильно застосував одні й ті самі норми матеріального права у подібних правовідносинах, а саме ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ.

27. В ухвалі Вищого адміністративного суду України від 17 січня 2017 року (№ К/800/27323/16), наданій як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права у подібних правовідносинах, суд дійшов висновку про неправомірність відмови органу Пенсійного фонду України у перерахунку пенсії державного службовця, призначеної згідно із Законом № 3723-ХІІ у зв'язку з підвищенням заробітної плати працюючим державним службовцям згідно з Постановою КМУ № 1013.

28. У наданій для порівняння постанові Вищого адміністративного суду України від 06 грудня 2016 року ( № К/800/21927/16), суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії працівникам прокуратури повинна застосовуватись норма, що визначає її розмір у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Право на перерахунок пенсії надано позивачу з моменту призначення пенсії і на підставі діючого на той час законодавства, а тому не може бути обмежене чи скасоване при прийнятті нових законів чи інших нормативно-правових актів, оскільки це б суперечило ст. 22 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

29. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку про неоднакове застосування судом касаційної інстанції ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній з 01 січня 2015 року) та Постанови КМУ № 1013 при вирішенні спорів, пов'язаних із перерахунком пенсій, призначених за ст. 37 Закону № 3723-ХІІ.

30. Усуваючи розбіжності у застосуванні судом касаційної інстанції зазначених норм матеріального права, Суд виходить з наступного.

31. Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

32. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

33. Умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом № 3723-ХІІ. Зокрема, ст. 37 цього Закону, за якою позивачу у цій справі призначено пенсію, визначено, що на одержання пенсії державних службовців мають право особи, які досягли встановленого законодавством пенсійного віку, за наявності страхового стажу для чоловіків - не менше 25 років, для жінок - не менше 20 років, у тому числі стажу державної служби - не менше 10 років, та які на час досягнення пенсійного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менше 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, - незалежно від місця роботи на час досягнення пенсійного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, без обмеження граничного розміру пенсії.

34. Частина 1 ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ (у редакції, чинній до 01 січня 2015 року) передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

35. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон № 76-VIII, яким, зокрема, ст. 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

36. Порядок здійснення перерахунку пенсії було визначено у п. 4 постанови Кабінету Міністрів України від 31 травня 2000 року № 865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» (далі - Постанова КМУ № 865), згідно якого у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу», визначається в такому порядку: 1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку; 2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

37. Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики (п. 5 Постанови КМУ № 865).

38. Отже, станом на дату призначення позивачу пенсії державного службовця чинне на той час законодавство передбачало умови і порядок перерахунку її розміру у зв'язку з підвищенням заробітної плати за відповідною посадою. Проте надалі законодавче регулювання цих відносин зазнало змін.

39. Постановою КМУ № 1013, яка діє з 01 грудня 2015 року, було внесено зміни до Постанови КМУ № 865, а саме, виключено п. 4, яким було визначено умови перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України «Про державну службу».

40. Положень, які б надавали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, Постанова КМУ № 1013 не містить.

41. 10 грудня 2015 року прийнято Закон № 889-VIII, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням.

42. У зв'язку з набуттям з 01 травня 2016 року чинності зазначеним Законом, положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

43. Відповідно до ст. 90 Закону № 889-VIII, пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, ст. 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

44. У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

45. Таким чином, з 01 грудня 2015 року - початку застосування Постанови КМУ № 1013, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, який інакше врегульовує правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за ст. 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

46. Аналогічний підхід застосування означених норм права висловлений Верховним Судом України у постанові від 07 листопада 2017 року по справі № 398/4332/16-а, Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року по справі № 745/458/16-а.

47. Оскільки законодавством, чинним на час звернення ОСОБА_2 за перерахунком розміру пенсії, не було передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

48. Аналіз наведених норм матеріального права, правова оцінка обставин справи дають підстави вважати, що рішення Вищого адміністративного суду України у справі, що розглядається, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 244 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 червня 2017 року у справі № 463/5402/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді Я. О. Берназюк

В. М. Кравчук