Справа № 803/944/18
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 травня 2018 року ЛуцькСправа № 803/944/18
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій неправомірними щодо відмови нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви з'ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу.

Позовна заява не відповідає вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, та місить такі недоліки.

Відповідно до частини третьої статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як встановлено частиною восьмою статті 160 КАС України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

В позовній заяві позивач вказує на те, що є реабілітованою відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні», а тому відповідно до п.4 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. На підтвердження цього надає суду довідку №Ж-1596 про реабілітацію від 15 травня 2017 року, видана Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області. При цьому, позивач зазначає, що дана довідка відповідно до п.11 постанови Верховної Ради України від 24.12.1993 року №3812-ХІІ «Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» є чинною на території України, оскільки видана у державах-республіках колишнього СРСР.

Однак, суд звертає увагу на те, що постанова Верховної Ради України від 24.12.1993 року №3812-ХІІ «Про тлумачення Закону України "Про реабілітацію жертв політичних репресій в Україні» втратила свою чинність 05.05.2018 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення процедури реабілітації жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років» від 13.03.2018 року №2325-VІІІ. Абзацами 7, 8 статті 6 цього Закону від 13.03.2018 року №2325-VІІІ передбачено, що реабілітованим, які мають право на передбачені цим Законом пільги, видається посвідчення єдиного зразка, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Видача цього посвідчення проводиться за місцем проживання виконавчими органами відповідних сільських, селищних, міських рад, у тому числі обраними об'єднаними територіальними громадами.

Статтею 7 зазначеного Закону України від 13.03.2018 року №2325-VІІІ визначено, що прийняття рішень з питань визнання осіб реабілітованими або потерпілими від репресій здійснюється Національною комісією з реабілітації (далі - Національна комісія) за поданням регіональних комісій з реабілітації (далі - регіональні комісії).

Відтак, на підставі наведеного суд приходить до висновку, що надана позивачем довідка №Ж-1596 про реабілітацію від 15 травня 2017 року, видана Головним управлінням Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Кемеровській області не є належним документом, що підтверджує підстави для звільнення від сплати судового, визначені п.4 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Крім того, предметом даного позову є визнання дій неправомірними щодо відмови нарахувати та виплатити підвищення до пенсії, зобов'язання нарахувати та виплатити підвищення до пенсії відповідно до п. «г» ст.77 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 року №654 відповідно до вчинити дії. При цьому, пунктом 4 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що позивачі звільняються від сплати судового збору у справах щодо спорів, пов'язаних з виплатою компенсації, поверненням майна, або у справах щодо спорів, пов'язаних з відшкодуванням його вартості громадянам, реабілітованим відповідно до Закону України «Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні».

Враховуючи предмет даного спору, суд дійшов висновку, що позивач не звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 4 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір".

Як установлено частиною першою статті 3 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до частини першої статті 4 зазначеного Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" з 01 січня 2018 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 1762,00 грн.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії є позовними вимогами немайнового характеру, тому такий позов повинен бути оплачений судовим збором у сумі 704,80 грн. (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб)..

Частинами першою, другою статті 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, оскільки позовна заява не відповідає зазначеним вище вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України, її слід залишити без руху, встановивши позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Позивачу у цей строк необхідно усунути зазначені недоліки позовної заяви шляхом надання оригіналу платіжного документа про сплату судового збору в сумі 704,80 грн.

Керуючись статтями 94, 160, 161, 169, 171, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Луцьку про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз'яснити, що у випадку не усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк позовна заява і додані до неї документи будуть повернуті позивачу без розгляду.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Суддя В.Д. Ковальчук