Справа № 813/1249/18
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа № 813/1249/18
25 травня 2018 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого-судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 , у якому просить суд:
- визнати протиправним рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ України, а також часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі, після закінчення якого ОСОБА_1 було присвоєне офіцерське звання, до вислуги років в календарному обчисленні для обчислення тривалості відпустки;
- зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 зарахувати періоди служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України та навчання у цивільному вищому навчальному закладі (після закінчення якого присвоюється офіцерське звання) до вислуги років в календарному обчисленні для обчислення тривалості відпустки. Зробити в послужному списку особової справи ОСОБА_1 відповідний запис.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 21.09.2015 ОСОБА_1 звільнено зі служби в органах внутрішніх справ України в запас Збройних Сил України за власним бажанням відповідно до п.п. «ж» п. 64 «Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету міністрів УPCP від 29.07.1991 № 114 (наказ начальника Головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області від 21.09.2015 № 410 о/с дск), про що зроблена відмітка у трудовій книжці та отримано витяг з послужного списку з архівної особової справи. Згідно витягу з послужного списку з архівної особової справи ОСОБА_1 вислуга років в календарному обчисленні на день звільнення з органів внутрішніх справ України складає 16 років 01 місяць 29 днів. 27.08.2016 ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 27.08.2016 № 233. 08.09.2017 ОСОБА_1 переміщено по службі та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.09.2017 № 173, де позивач проходить військову службу по цей час. Під час зарахування до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 посадовими особами даної військової частини ОСОБА_1 повідомлено про те, що для обчислення тривалості його відпустки буде використовуватися лише військова вислуга років, тобто період часу з 27.08.2016. Крім того зазначає, що відповідно до доповідної записки помічника командира військової частини з правової роботи, для обчислення тривалості відпустки ОСОБА_1 буде використовуватися лише військова вислуга років (період часу з 27.08.2016) без обґрунтування причин, за якими вислуга років в органах внутрішніх справ при цьому не враховується.
Ухвалою суду від 27.04.2018 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі та запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали подати відзив на позовну заяву.
Відповідач подав відзив на позовну заяву від 16.05.2018 (вх. № 14770), у якому зазначає, що відповідно до пункту 180 Розділу VIII Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі - Положення), затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 військовослужбовці мають право на відпустки. Надання військовослужбовцям відпусток та відкликання з них здійснюється відповідно до порядку, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Тобто, в державі встановлений єдиний порядок надання військовослужбовцям відпусток, який регулюється виключно Положенням та Законом, тому посилання на інші нормативно-правові акти, в тому числі, які регулюють пенсійне забезпечення, є безпідставним. Позивач, у своїй заяві вживає термін «календарне обчислення», який, на його думку, повинен використовуватись при нарахуванні йому тривалості відпустки з врахуванням періоду навчання у цивільному вищому навчальному закладі та час служби в органах внутрішніх справ України. Однак, «календарне обчислення» - це період, що встановлюється для здійснення певної дії. У даному випадку, це закінчений рік (кількість років), котрий дає право на встановлення тривалості відпустки. Тобто, позивач, повинен мати певну кількість років (закінчених), в календарному обчисленні, після яких наступає певна дія. Просить у задоволенні позову відмовити.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та надав їм правову оцінку.
ОСОБА_1 у період з 01.09.1996 по 22.07.2001 був студентом Дніпропетровського національного університету що підтверджується записом у трудовій книжці.
08.07.2000 прийняв військову присягу.
27.06.2001 присвоєно військове офіцерське звання «лейтенант».
Відповідно до наказу начальника Юридичної академії МВС України від 22.12.2001 № 83 о/с ОСОБА_1 зараховано на службу в органи внутрішніх справ України на посаду інженера-програміста Юридичної академії МВС України.
Наказом начальника ГУ МВС від 21.09.2015 № 410 о/с дск ОСОБА_1 звільнено з ОВС в запас ЗС України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби з 21.09.2015.
Згідно наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 27.08.2016 № 233 ОСОБА_1 з 27.08.2016 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_2 .
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 08.09.2017 № 173 ОСОБА_1 08.09.2017 переміщено по службі та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 Національної академії Сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного.
02.10.2017 ОСОБА_1 звернувся з рапортом до начальника відділення планування (S3) штабу навчального центру підготовки підрозділів щодо перерахунку вислуги років, що враховується для обчислення тривалості відпустки в календарному обчислені та включення до неї періоду проходження служби в органах внутрішніх справ України.
Відповідно до доповідної записки помічника командира військової частини з правової роботи, ОСОБА_1 відмовлено у перерахуванні вислуги років.
22.03.2018 ОСОБА_1 звернувся з до командира військової частини НОМЕР_1 , в якому зазначає, що порушуючи вимоги ст. 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обмежено тривалість відпусти ОСОБА_1 до 30 діб, що призвело до втрати 10 діб щорічної основної відпуски за 2017 рік.
Листом від 02.04.2018 № 1577 ОСОБА_1 повідомлено, що згідно з ч. 1 ст. 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослубовці, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення. Тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів.
Зазначили, що вимоги ОСОБА_1 обгрунтовує, посилаючись на законодавство та судову практику, котра регулює порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців.
Питання пенсійного забезпечення не є питанням вимог у зверненні, тому посилання на нормативну базу та судову практику, яка регламентує порядок призначення (встановлення вислуги років в календарному обчисленні, що є підставою для виходу на пенсію) не можуть прийматись до уваги при визначенні тривалості відпусток військовослужбовцям.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керувався такими нормами законодавства.
Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина 1 статті 10-1 цього Закону).
Згідно з пунктом 1 статті 10-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» тривалість щорічної основної відпустки для військовослужбовців, які мають вислугу в календарному обчисленні до 10 років, становить 30 календарних днів; від 10 до 15 років - 35 календарних днів; від 15 до 20 років - 40 календарних днів; понад 20 календарних років - 45 календарних днів.
З метою визначення порядку обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та тривалості чергової відпустки особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, відповідно до підпункту 1 пункту 6 постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та пункту 51 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114, Наказомвід 30.04.2013 № 418 МВС України (зареєстр. в Міністерстві юстиції України 3.05.2013 за № 835/23367) затверджений Порядок обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та для визначення тривалості чергової відпустки особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ.
Пунктом 1 даного наказу встановлено, що до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та для визначення тривалості чергової відпустки періоди служби (роботи, навчання) зараховується особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та пунктів 1 і 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей".
Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 393, до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Прикордонних військ, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Також, пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", передбачено, що до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, поліцейським, особам, зазначеним у пункті "ж" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Отже, з наведеного слідує, що до вислуги років в органах внутрішніх справ зараховується час навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах.
Згідно витягу з послужного списку з архівної справи ОСОБА_1 вислуга років станом на 21.09.2015 складає в календарному обчислені 16 років 01 місяць 29 днів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у період з 01.09.1996 по 22.07.2001 був студентом Дніпропетровського національного університету що підтверджується записом у трудовій книжці та відповідно до наказу начальника Юридичної академії МВС України від 22.12.2001 № 83 о/с ОСОБА_1 зараховано на службу в органи внутрішніх справ України на посаду інженера-програміста Юридичної академії МВС України, наказом начальника ГУ МВС від 21.09.2015 № 410 о/с дск ОСОБА_1 звільнено з ОВС в запас ЗС України за п. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби з 21.09.2015, однак згідно відповіді Військової частини НОМЕР_1 дані періоди не були зараховані до вислуги років в календарному обчисленні для обчислення тривалості відпустки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо обгрунтованості позовних вимог та необхіності визнання протиправним та скасування рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ України, а також часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі, після закінчення якого ОСОБА_1 було присвоєне офіцерське звання, до вислуги років в календарному обчисленні для обчислення тривалості відпустки та зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 зарахувати періоди служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України та навчання у цивільному вищому навчальному закладі (після закінчення якого присвоюється офіцерське звання) до вислуги років в календарному обчисленні.
Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», судові витрати стягненню не підлягають.
Керуючись статтями 6, 14, 242, 243, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 про відмову у зарахуванні ОСОБА_1 служби в органах внутрішніх справ України, а також часу навчання у цивільному вищому навчальному закладі, після закінчення якого ОСОБА_1 було присвоєне офіцерське звання, до вислуги років в календарному обчисленні для обчислення тривалості відпустки.
3. Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 зарахувати періоди служби ОСОБА_1 в органах внутрішніх справ України та навчання у цивільному вищому навчальному закладі (після закінчення якого присвоюється офіцерське звання) до вислуги років в календарному обчисленні.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку передбаченому ст. 295 КАС України, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомукаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадженні або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Костецький Н.В.