Справа № 520/12329/17
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 520/12329/17

Категорія: 10.2.4 Головуючий в 1 інстанції: Луняченко В.О.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

за участі секретаря Скоріної Т.С.

представника апелянта Кібалко А.О.;

позивача Дукова Д.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі Пенсійний фонд), в якому просив зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з 07 липня 2017 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія наступних складових:

- окладу за військове звання;

- посадового окладу;

- надбавки за вислугу років;

- надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби;

- премії;

- надбавки за кваліфікацію;

- надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя;

- винагороди за тривалість безперервної військової служби;

- надбавки за службу в умовах режимних обмежень;

- матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань;

- матеріальної допомоги на оздоровлення;

- індексації;

- грошової допомоги при звільненні;

- щомісячної додаткової грошової винагороди;

- 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення.

До того ж, ОСОБА_1 просив зобов`язати Пенсійний фонд здійснити йому доплату частини невиплаченої пенсії з 07 липня 2016 року.

В обґрунтування позову зазначено про те, що відповідачем при призначенні пенсії протиправно, всупереч вимогам законодавства, не включено наведені вище виплати, адже останні відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, із розміру якого обчислюється пенсія.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року позов задоволено.

Суд визнав протиправною бездіяльність Пенсійного фонду щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку його пенсії з 07 липня 2016 року відповідно до ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та зобов`язав зробити перерахунок, раніше призначеної пенсії, за весь час, починаючи з 07 липня 2017 року з урахуванням: окладу за військове звання, посадового окладу, надбавки за вислугу років, надбавки за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби, премії, надбавки за кваліфікацію, надбавки за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя, винагороди за тривалість безперервної військової служби, надбавки за службу в умовах режимних обмежень, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення, індексації та грошової допомоги при звільненні, щомісячної додаткової грошової винагороди, 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення.

Судом зобов`язано Пенсійний фонд здійснити доплату частини невиплаченої ОСОБА_1 пенсії з 07 липня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції крім законодавства, що регулює спірні правовідносини, керувався правовим висновком Верховного Суду України, викладеного в постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15) та дійшов висновку, що виплати, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

В апеляційній скарзі Пенсійний фонд, не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Так, апелянт вважає, що суд не звернув уваги на пропуск позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст. 122 КАС України.

Крім цього, пославшись на статтю 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262) апелянт зазначив, що пенсія обчислюється виходячи з грошового забезпечення, до якого включаються тільки постійні виплати, а одноразові додаткові виплати, про які зазначає позивач, не входять до складу грошового забезпечення і тому включатися при її обчисленні не можуть.

Поряд з цим, апелянт акцентує увагу, що проведення перерахунку пенсії на підставі наданих позивачем довідок є неможливим, оскільки таки документи не передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1.

Заперечуючи проти доводів апелянта, ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що перерахунок пенсії здійснюється з дати виникнення права на нього, без обмеження строком, відповідно до ч.3 ст. 51 Закону №2262.

Далі, позивач вказує на те, що вказані ним «інші виплати» є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до ч.2 ст. 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Представник апелянта в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримала доводи викладені в апеляції та просила її задовольнити.

Позивач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти апеляційної скарги заперечив та просив рішення суду залишити без змін.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи, додержання норм матеріального та процесуального права, провівши аналіз доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове її задоволення та скасування рішення суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Фактичні обставини справи, що встановлені судом першої та апеляційної інстанцій, свідчать про те, що ОСОБА_1 є пенсіонером Збройних Сил України, з 07 липня 2016 року перебуває на обліку в Пенсійному фонді та отримує пенсію за вислугу років, призначену на підставі Закону №2262.

При обчисленні Пенсійним фондом у 2016 році пенсії, згідно грошового атестату №65 від 07 липня 2016 року та додатку до нього (а.с.47-48), що видані військовою частиною НОМЕР_1 , враховані наступні складові грошового забезпечення:

- посадовий оклад 1400,00 грн.;

- оклад за військове звання 135,00 грн.;

- процентна надбавка за вислугу років 40 відсотків;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань 80 відсотків;

- надбавка пов`язана з підвищеним ризиком для життя 15 відсотків;

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень 20 відсотків;

- надбавка за кваліфікацію 5,5 відсотків;

- преміювання 400 відсотків.

30 серпня 2017 року, дізнавшись про те, що у розрахунок його пенсії не було включено: матеріальну допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, щомісячну додаткову грошову винагороду, індексацію, 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та матеріальної допомоги на оздоровлення, ОСОБА_1 звернувся до Пенсійного фонду із заявою про перерахунок пенсії (а.с.26-31).

Разом із даною заявою, ним було подано додаткові документи, а саме, довідки військової частини НОМЕР_1 від 16 серпня 2017 року за №№56-59 (а.с.21-24).

З наведених документів вбачається, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, позивач фактично отримав у складі грошового забезпечення:

- матеріальну допомогу на оздоровлення;

- матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань;

- одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби;

- щомісячну додаткову грошову винагороду.

Листом від 12 вересня 2017 року за №1040/Д-11 Пенсійний фонд відмовив позивачу у перерахунку пенсії (а.с.32).

Мотиви даної відмови полягали в тому, що проведення перерахунку пенсій на підставі довідок про грошове забезпечення, пенсійним законодавством не передбачено.

Обставини, які надають підстави частково погодитись з правовою позицією суду першої інстанції, є наступні.

Відповідно до частини третьої статті 43 Закону № 2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їх сімей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом №2011-XII.

Військовослужбовцям у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Частиною першою статті 9 Закону № 2011-ХІІ встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року №1294 упорядковано структуру та умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та затверджено схеми посадових окладів і додаткових видів грошового забезпечення за категоріями військовослужбовців (пункт 3 цієї постанови).

Згідно зі схемою додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України (щомісячних та одноразових, додаток № 25 до постанови № 1294) до одноразових віднесені такі види грошового забезпечення: винагорода, призначення та виплата якої пов`язана з обсягом та складностями роботи, що виконується під час проходження військової служби; матеріальна допомога на початкове обзаведення (вид матеріального забезпечення військовослужбовців, передбачений статтею 9-1 Закону №2011 - ХІІ), а також одноразова матеріальна допомога військовослужбовцям строкової військової служби.

Законом № 2011-ХІІ також гарантовано право військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на щорічну основну відпустку із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення (частина перша статті 10-1 цього Закону).

Умови, розмір та порядок виплати військовослужбовцям зазначеної допомоги визначені постановою №1294 та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженої наказом Міністра оборони України від 11 червня 2008 року №260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 липня 2008 року за № 638/15329; далі - Інструкція).

Так, розмір грошової допомоги на оздоровлення визначається виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою на день вибуття в щорічну основну відпустку (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункт 30.4 пункту 30 розділу ХХХ Інструкції).

Наведеними нормативними актами також регламентовано умови та порядок виплати військовослужбовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань.

Розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань установлюється за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України (підпункт 3 пункту 5 постанови № 1294, підпункти 33.1, 33.3 пункту 33 розділу ХХХІІІ Інструкції).

Виходячи з вимог наведених вище правових норм, допомога на оздоровлення, матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань та щомісячна додаткова грошова винагорода є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які відповідно до частини другої статті 9 Закону № 2011-ХІІ відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення», згідно зі статтею 1 якого індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Тобто, індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямованою на підтримання їх купівельної спроможності, а тому як і інші одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Водночас, суд першої інстанції помилково вважав, що позивач має право на перерахунок пенсії з включенням до складу його грошового забезпечення індексації, оскільки матеріали справи та надані до Пенсійного фонду довідки, не містять інформацію щодо її виплати та утримання з неї єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Аналогічна правова ситуація склалася щодо задоволення судом першої інстанції вимоги позивача про включення у складові грошового забезпечення 1/12 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та 1/12 матеріальної допомоги на оздоровлення, адже докази щодо її нарахування, виплати та утримання з них єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - відсутні.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню, а у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Також, суд апеляційної інстанції вважає за необхідним скасувати рішення суду та відмовити в позові в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія:

- оклад за військовим званням;

- посадовий оклад;

- надбавка за вислугу років;

- надбавка за виконання особливо важливих завдань під час проходження служби;

- премія;

- надбавка за кваліфікацію;

- надбавка за особливі умови служби, пов`язані з підвищеним ризиком для життя;

- винагорода за тривалість безперервної військової служби;

- надбавка за службу в умовах режимних обмежень.

Докази, що містяться в матеріалах справи свідчать про те, перелічені вище складові грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, були враховані при призначенні пенсії у 2016 році. Зокрема, про це свідчить грошовий атестат №65 та додаток до нього.

Далі, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що одноразова грошова допомога при звільненні відноситься до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія, та вважає з цього приводу обґрунтованими доводи апелянта про те, що це суперечить законодавству, що регулює спірні правовідносини.

Із доводів, викладених судом першої інстанції у рішенні, вбачається, що підставою для такого висновку, стала правова позиція Верховного Суду України, що викладена у постанові від 10 березня 2015 року (справа №21-70а15).

Разом з тим, аналіз вказаного рішення свідчить про те, що Верховний Суд України не сформулював правового висновку щодо віднесення одноразової грошової допомоги при звільненні до грошового забезпечення, а констатував право позивача на її отримання при звільненні відповідно до частини другої статті 9 та статті 15 Закону №2011.

Понад те, слід звернути увагу, що стаття 15 Закону № 2011-ХІІ, та стаття 9 Закону № 2262-XII встановлюють, що одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Аналогічний правовий висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 06 лютого 2018 року (справа №761/28228/15-а). В даній постанові, за аналогічним предметом спору, де відповідачем є Головне управління Пенсійного фонду м. Києва, Верховний Суд дійшов висновку про те, що одноразова грошова допомога при звільненні не повинна враховуватися при нарахуванні пенсії. Крім цього, Верховний Суд дійшов висновку, що одноразова допомога при звільненні не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов`язана саме з фактом звільнення зі служби.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині здійснення перерахунку та виплати пенсії з включенням до складу грошового забезпечення з якого призначається (обчислюється) пенсія одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби підлягає також скасуванню з відмовою в позові у цій частині.

Переходячи до доводів апелянта про відсутність у нього повноважень перерахувати позивачу пенсію на підставі довідок військової частини НОМЕР_1 від 16 серпня 2017 року за №№56-59, суд апеляційної інстанції бажає зазначити наступне.

Згідно зі статтею 63 Закону №2262 перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію зазначеного Закону.

Аналіз зазначених норм права, дає підстави колегії суддів дійти висновку, що підставою для вчинення дій спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій може бути відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи.

Законодавцем не встановлено, який саме документ необхідно подавати для перерахунку пенсії, а лише зазначено про додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року (справа №21-484а13).

І щодо останнього доводу апелянта про пропущення позивачем строку звернення до суду, встановленого ч.2 ст.122 КАС України, слід зазначити наступне.

Частина 2 ст. 122 КАС України передбачає, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Втім, колегія суддів вважає, що на даний вид правовідносин не розповсюджується даний строк звернення до суду, встановлений ч.2 ст.122 КАС України.

Відповідно до ч.2 ст. 51 Закону №2262 перерахунок пенсій, призначених особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців.

Враховуючи, що позивач набув права на підвищення пенсії 30 серпня 2017 року, колегія суддів вважає, що перерахунок пенсії позивача необхідно здійснити з 01 вересня 2016 року.

Посилання суду першої інстанції на ч.3 ст. 51 Закону №2262 є недоречним, оскільки дана норма застосовується у разі непроведення перерахунку пенсії з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії. В даній справі вина вказаних суб`єктів не доведена.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає помилковим рішення суду першої інстанції, в частині зобов`язання суб`єкта владних повноважень здійснити перерахунок пенсії з 07 липня 2017 року, тобто з моменту призначення пенсії.

До того ж, відповідно, є помилковою позиція суду першої інстанції про зобов`язання пенсійного органу здійснити доплату частини невиплаченої пенсії з 07 липня 2016 року.

Останнє, про що зазначає апелянт, це безпідставне стягнення з нього судових витрат, понесених позивачем, адже п.18 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в редакції від 08 липня 2017 року, передбачав, що Пенсійний фонд України та його органи звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає, що ця позиція апелянта, не узгоджується з частиною 1 статті 139 КАС України, яка передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких умов, враховуючи, що рішення ухвалено на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з Пенсійного фонду судових витрат, понесених позивачем.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2017 року скасувати.

Прийняти у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 вересня 2016 року з включенням до складу (розміру) грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова

Повне судове рішення складено 21.05.2018 року.