Справа № 807/1/17
Суддя: Гаврилко С.Є.
Дата ухвалення: 2018-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

14 травня 2018 року м. Ужгород№ 807/1/17
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Гаврилка С.Є.,

з участю секретаря судового засідання Кубічек Н.І.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 - не з'явилася;

представник позивача - ОСОБА_2,

відповідач - Державна податкова інспекція у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області - представник - не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Закарпатського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області про визнання протиправним та скасування висновку, -

ВСТАНОВИВ:

Розгляд даної справи здійснено за правилами загального позовного провадження із врахуванням відкриття провадження та призначення справи до судового розгляду відповідно до вимог КАС України, у редакції, що діяв до 15 грудня 2017 року.

До Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС в Закарпатській області, якою просить суд: "Визнати висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених п.2 ч.5 ст.5 ЗУ "Про очищення влади" № 4860/13-02 складений Державною податковою інспекцією у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області від 19 серпня 2016 року, про невідповідність відомостей щодо наявності майна, зазначених ОСОБА_1 у декларації за 2015 рік - протиправним та скасувати".

Позовну заяву мотивовано тим, що відповідно до статті 5 частини 5 пункту 2 Закону України "Про очищення влади", 18 серпня 2016 року Державною податковою інспекцією у Тячівському районі ГУ ДФС в Закарпатській області було складено висновок № 4860/13-02 про результати перевірки достовірності відомостей, згідно якого встановлено недостовірність відомостей позивача, яка працює інспектором прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Солотвино" III категорії (тип Б) Мукачівського прикордонного загону, вказаних у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік. Вказаним висновком встановлено, що позивач у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік не відобразила відомості, щодо автомобіля марки ВАЗ 21124, 2006 року випуску та відомості, щодо автомобіля марки ГАЗ 66, 1991 року випуску, у зв'язку з чим Начальником Мукачівського прикордонного загону ЗРУ Державної прикордонної служби України було попереджено ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за контрактом після закінчення особливого періоду. Вказаний висновок позивач вважає протиправним, оскільки з приводу недостовірності відомостей, зазначених нею у декларації про майно, доходи, витрати та зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, їй не було запропоновано. надати пояснення, зокрема вказані у висновку транспортні засоби знаходяться у користуванні третіх осіб, які несуть тягар утримання такого майна, що стверджується їхніми заявами та відомостями з Єдиного реєстру довіреностей, а тому за звітний період витрат на придбання чи утримання вона не несла.

В своїх запереченнях представник відповідач просив суд у позові відмовити повністю посилаючись на мотиви викладені у письмових запереченнях. Зокрема, вказав, на виконання вимог Закону України "Про очищення влади" відповідачем була проведена відповідна перевірка достовірності відомостей щодо застосування заборон щодо позивача по даній справі, за результатами якої складено висновок від 19 серпня 2016 року № 4860/13-02 відповідно до якого Територіальним сервісним центром 2143 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України листом від 06 липня 2016 року №31/7/3-917, повідомлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано транспорті засоби ВАЗ 21124 рік випуску 2006р, дата реєстрація ТЗ - 19.10.2006 р. та ГАЗ 66, випуску 1991 р., дата реєстрація ТЗ 16.11.2011р., однак дані транспортні засоби позивачем у розділі IV декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015р. (відомості про транспортні засоби) не були відображені. Недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, вказується у висновку про проведення перевірки у разі, якщо особою, стосовно якої проводиться перевірка, не вказано або вказано неповну інформацію про таке майно (майнові права) у декларації. Окрім того, транспортний засіб, який відчужено на підставі доручення, як вказує позивач, є власністю декларанта. Відповідна інформація про такий транспортний засіб повинна зазначатися в декларації.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 05 січня 2017 року було відкрито провадження по даній справі та призначено до попереднього судового засідання.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 січня 2017 року було закінчено підготовче провадження і призначено дану справу до судового розгляду.

Розгляд даної справи неодноразово відкладався у зв'язку з існуванням на те об'єктивних причин.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити його у повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак в матеріалах справи наявне клопотання останнього відповідно до якого просить судовий розгляд провести без участі представника інспекції (а.с. 70).

Розглянувши подані сторонами докази, заслухавши сторони та їх представників, всебічно і повно оцінивши всі фактичні обставини (факти), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 1 частин 1-3 та 8 Закону України "Про очищення влади" від 16.09.2014 року № 1682-VII (далі по тексту - Закон України - № 1682-VII), очищення влади (люстрація) - це встановлена цим Законом або рішенням суду заборона окремим фізичним особам обіймати певні посади (перебувати на службі) (далі - посади) (крім виборних посад) в органах державної влади та органах місцевого самоврядування. Очищення влади (люстрація) здійснюється з метою недопущення до участі в управлінні державними справами осіб, які своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю здійснювали заходи (та/або сприяли їх здійсненню), спрямовані на узурпацію влади Президентом України ОСОБА_3, підрив основ національної безпеки і оборони України або протиправне порушення прав і свобод людини, і ґрунтується на принципах: верховенства права та законності; відкритості, прозорості та публічності; презумпції невинуватості; індивідуальної відповідальності; гарантування права на захист. Протягом десяти років з дня набрання чинності цим Законом посади, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), не можуть обіймати особи, зазначені у частинах першій, другій, четвертій та восьмій статті 3 цього Закону, а також особи, які не подали у строк, визначений цим Законом, заяви, передбачені частиною першою статті 4 цього Закону. Заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Питання застосування Закону України "Про очищення влади" регламентовані Порядком проведення перевірки достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 563 (далі по тексту - Порядок № 563), Порядком проведення перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 3 листопада 2014 року № 1100 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 листопада 2014 року за № 1385/26162 (далі по тексту - Порядок № 1100).

Як вбачається з позовної заяви та не заперечується сторонами, позивач перебуває на посаді інспектора прикордонної служби 1 категорії 1 відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби "Солотвино" ІІІ категорії (тип Б) Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України в період з 02 червня 1998 року по 19 червня 2000 року, та в період з 09 квітня 2009 року по даний час.

Відповідно до положень Закону України "Про державну службу" та Закону України "Про запобігання корупції" позивачем за місцем роботи подано декларацію від 08 лютого 2016 року про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік (а.с.а.с. 19-27).

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1100, загальний алгоритм проведення органами Державної фіскальної служби України перевірки включає такі складові: 1) отримання від керівника відповідного органу, передбаченого частиною четвертою статті 5 Закону, запиту про проведення перевірки достовірності відомостей щодо особи, стосовно якої проводиться перевірка, а також копії декларації цієї особи; 2) одержання у разі необхідності та в межах повноважень, визначених Податковим кодексом України, від державних органів, органів місцевого самоврядування, банків, інших юридичних осіб публічного права, а також платників податків інформації, копій підтвердних документів, які стосуються відомостей, зазначених у декларації, у тому числі копії трудової книжки особи, стосовно якої проводиться перевірка; 3) проведення перевірки, що фактично полягає в: аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з метою з'ясування джерел їх отримання, в тому числі щодо повноти їх відображення в декларації; порівнянні відомостей про вказане в декларації майно (майнові права), набуте (набуті) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, з наявною в контролюючого органу податковою інформацією про майно (майнові права) такої особи з метою з'ясування достовірності відомостей щодо його (їх) наявності; порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 Закону, доходам, отриманим із законних джерел; 4) повідомлення особі, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей; 5) одержання від особи, стосовно якої проводиться перевірка, письмового пояснення та підтвердних документів щодо виявлених перевіркою недостовірностей та/або невідповідностей з метою обов'язкового їх розгляду та врахування при підготовці висновку про перевірку; 6) підготовка висновку про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону України "Про очищення влади", за встановленою формою та надсилання його відповідному органу, від якого отримано запит про перевірку та копію декларації особи, стосовно якої проводилася перевірка.

Відповідно до статті 5 частини 8 Закону України № 1682-VII, день надсилання відповідних запитів та доданих до них документів, а також повідомлення до Міністерства юстиції України є днем початку проходження перевірки.

Для проведення перевірки, органом, що проводив таку перевірку, отримувалися: запит про перевірку, копія декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік, заява про проведення перевірки ОСОБА_1, завірена копія паспорту, копію картки платника податків, довідку про проходження служби ОСОБА_1.

Відповідно за результатами розгляду запитів зокрема, Територіальним сервісним центром 2143 Регіонального сервісного центру в Закарпатській області МВС України листом від 06 липня 2016 року №31/7/3-917 повідомлено, що за ОСОБА_1, зареєстровано два транспорті засоби, а саме: ВАЗ 21124, дата здійснення операції з транспортним засобом - 19.10.2006 р., назва технічної операції з транспортним засобом - реєстрація ТЗ, легковий автомобіль, рік випуску 2006 р., об'єм двигуна 1596; ГАЗ 66, дата здійснення операції з транспортним засобом - 16.11.2011р., технічної операції з транспортним засобом - реєстрація ТЗ, Вантажний автомобіль, випуску 1991р., об'єм двигуна 4250 (а.с. 47).

Дані транспортні засоби позивачем у розділі IV декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру за 2015 рік (відомості про транспортні засоби) не відображені.

ДПІ у Тячівському районі ГУ ДФС у Закарпатській області листом № 4370/13-02 від 02 серпня 2016 року повідомлено позивача під розписку про виявлені недостовірності та отримання пояснень причин виникнення недостовірностей та копій документів, підтверджують зазначені у декларації відомості (а.с. 45).

Позивачем було надано письмове пояснення від 16 серпня 2016 року вх. №7710/10 щодо причин виникнення недостовірностей у декларації за 2015 рік, відповідно до якого позивач вказала, що автомобілі ВАЗ 21124 2006 року випуску та ЗАЗ 66 1991 року випуску були передані в користування третім особам по дорученню з усною домовленістю та зобов'язанням зняти з обліку. Одночасно зазначено, що автомобіль марки ВАЗ 21124 2006 року випуску був переданий третій особі у 2006 році, а автомобіль марки Газ 66 1991 року випуску було передано третій особі в 2011 році (а.с. 46).

Відповідачем 19 серпня 2016 року за № 4860/13-02 було складено висновок про результати перевірки достовірності відомостей, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади" та встановлено, що з урахуванням письмових пояснень ОСОБА_1 та наданих документів до письмових пояснень встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктом 2 частини п'ятої статті 5 Закону, вказаних ОСОБА_1 у Декларації (а.с.а.с. 12-14).

В матеріалах справи наявна заява ОСОБА_4, відповідно до якої останній підтверджує, що автомобіль марки ВАЗ 21124 2006 року випуску належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак перебуває у його володінні та користуванні на підставі довіреності, посвідченої 09 листопада 2007 року (а.с. 16).

Відповідно до заяви ОСОБА_5, останній підтвердив, що автомобіль марки Газ 66 1991 року випуску належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, однак перебуває у його володінні та користуванні на підставі довіреності, посвідченої 18 серпня 2012 року (а.с. 17).

Статтею 2 частиною 1 пунктом 10 Закону України - № 1682-VII передбачено, що заходи з очищення влади (люстрації) здійснюються щодо інших посадових та службових осіб (крім виборних посад) органів державної влади, органів місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 4 частиною 1 Закону України - № 1682-VII особи, які перебувають на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, подають керівнику або органу, зазначеному у частині четвертій статті 5 цього Закону, власноручно написану заяву, у якій повідомляють про те, що до них застосовуються заборони, визначені частиною третьою або четвертою статті 1 цього Закону, або повідомляють про те, що до них не застосовуються відповідні заборони, та про згоду на проходження перевірки, згоду на оприлюднення відомостей щодо них відповідно до цього Закону (далі - заява).

Згідно статті 5 частини 5 пункту 2 Закону України № 1682-VII перевірці підлягають: 1) достовірність вказаних у заяві відомостей щодо незастосування заборон, передбачених частинами третьою та четвертою статті 1 цього Закону; 2) достовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, поданій особою за минулий рік за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції" (далі - декларація), набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1 - 10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Згідно з статті 5 частини 10 Закону України № 1682-VII, у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, визначених пунктом 2 частини 5 цієї статті, орган, який проводив перевірку, протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх недостовірностей та/або невідповідностей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації особи, повідомляє про них особу, стосовно якої проводиться перевірка. Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за такими фактами та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку.

За приписами статті 5 частини 11 Закону України №1682-VII, орган, який проводив перевірку, надсилає висновок про результати перевірки, підписаний керівником такого органу (або особою, яка виконує його обов'язки), керівнику органу, передбаченому частиною четвертою цієї статті, не пізніше ніж на шістдесятий день з дня початку проходження перевірки.

Одним із методів очищення влади є здійснення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб, що підлягають перевіркам.

При цьому, в разі виявлення недостовірності таких відомостей або ж встановлення невідповідності майна (майнових прав) законним доходам, до осіб, щодо яких здійснюється очищення влади (люстрація), застосовуються відповідні заборони.

Підстави й порядок проведення перевірок достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та перевірок відповідності такого майна (майнових прав) законним доходам осіб також визначаються Законом України №1682-VII.

Відповідно до статті 5 частини 14 Закону України №1682-VII, керівник органу, передбачений частиною четвертою цієї статті, на підставі висновку про результати перевірки, яким встановлено недостовірність відомостей, визначених пунктами 1 та/або 2 частини п'ятої цієї статті, не пізніше ніж на третій день з дня отримання такого висновку, керуючись положеннями частини третьої або четвертої статті 1 цього Закону, звільняє таку особу із займаної посади або не пізніше ніж на третій день з дня його отримання надсилає такий висновок керівнику органу (органу), до повноважень якого належить звільнення та ініціювання звільнення з посади особи, стосовно якої було здійснено перевірку, для її звільнення з посади у встановленому законом порядку не пізніше ніж на десятий день з дня отримання висновку.

Окрім наведеного вище, суд також вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 3 частини 8 Закону України № 1682-VII заборона, передбачена частиною третьою статті 1 цього Закону, застосовується до осіб, перевірка стосовно яких встановила недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) в їх деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктами 1-10 частини першої статті 2 цього Закону, доходам, отриманим із законних джерел.

Таким чином, суть Закону полягає у перевірці майна (майнових прав), набутого за час перебування на посадах в органах державного управління, доходам, отриманим із законних джерел.

Оскаржуваний позивачем висновок зафіксував позицію відповідача, що недостовірність відомостей ним встановлена у зв'язку з тим, що позивачем не було надано підтвердних документів щодо вартості майна.

Суд вважає, що недостовірність відомостей має місце у випадку, коли контролюючий орган, зокрема, вказав (встановив), у даному випадку, на вартість не задекларованого майна, на отримані позивачем доходи із законних джерел, і шляхом порівняння зробив висновок про таку недостовірність.

Оскаржуваний позивачем висновок такої інформації не містить.

Висновок, яким встановлено, зокрема, недостовірність відомостей, визначених статтею 5 частиною 5 пунктом 2 Закону України №1682-VII, є підставою для звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до попередження начальника Мукачівського прикордонного загону (І категорії) Західного регіонального управління (І категорії) Державної прикордонної служби України, результати оскаржуваного висновку слугували підставою для попередження ОСОБА_1 про звільнення з військової служби за контрактом після закінчення особливого періоду (а.с. 18).

Так, у відповідності до Переліку органів, що проводять перевірку достовірності відомостей щодо застосування заборон, передбачених частинами третьою і четвертою статті 1 Закону України №1682-VII, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 563 від 16.10.2014 року, обов'язок зі здійснення перевірок відомостей щодо заборон, які можуть бути застосовані до осіб у частині недостовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданих ними за попередній рік деклараціях про майно, доходи, витрати і зобов'язання фінансового характеру, складених за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у поданих ними деклараціях, набутого (набутих) за час перебування на посадах, визначених пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України "Про очищення влади", доходам, отриманим із законних джерел, покладено на Державну фіскальну службу України (надалі ДФС).

Зазначене також відповідає повноваженням ДФС, які визначені підпунктом 92-1 пункту 4 Положення про Державну фіскальну службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 236 від 21.05.2014 року, згідно якого ДФС відповідно до покладених на неї завдань проводить перевірку достовірності відомостей, зазначених у пункті 2 частини 5 статті 5 Закону України №1682-VII.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 563, перевірки проводяться апаратом ДФС, а також її територіальними органами (державними податковими інспекціями) за місцем проживання особи, стосовно якої проводиться перевірка.

Згідно із пунктами 19, 20 Порядку № 563, з метою проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України № 1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел, до ДФС надсилається запит за формою згідно з додатком 3 разом із засвідченими копіями декларації та трудової книжки (послужного списку) такої особи.

ДФС у порядку, визначеному Мінфіном, проводить перевірку достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, складеної в повному обсязі за формою, що встановлена Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції", за минулий рік, поданій особою, яка підлягає перевірці, набутого (набутих) за час перебування на посадах, зазначених у пунктах 1-10 частини 1 статті 2 Закону України №1682-VII, доходам, отриманим із законних джерел.

Пунктами 27, 28 Порядку № 563 визначено, що у разі встановлення за результатами перевірки недостовірності відомостей, зазначених у статті 5 частині 5 пункті 2 Закону України "Про очищення влади", ДФС протягом трьох робочих днів з дня виявлення всіх фактів недостовірності та/або невідповідності відомостей, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня надходження запиту та копії декларації особи, стосовно якої проводиться перевірка, повідомляє про них зазначеній особі.

Особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня отримання нею відповідного повідомлення надає письмове пояснення за фактами, зазначеними у пункті 27 цього Порядку № 563, та підтвердні документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування ДФС під час підготовки висновку про перевірку.

Також, пунктом 35 Порядку № 563 передбачено, що якщо відповідь/висновок/копія судового рішення, що надійшли від органів перевірки за результатами перевірки, є неповними або суперечать іншим матеріалам перевірки, орган, в якому проводиться перевірка, з метою проведення додаткової перевірки чи уточнення отриманої інформації одноразово звертається із запитом до органів перевірки, які зобов'язані розглянути його та надати відповідь протягом десяти робочих днів.

Так, статтею 9 Закону України № 1682-VII встановлено, що рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень при виконанні цього закону оскаржуються в судовому порядку, а у відповідності до абзацу 2 пункту 11 статті 5 цього ж Закону, висновок про результати перевірки про результати перевірки достовірності відомостей, визначених статті 5 частині 5 пунктах 1, 2 може бути оскаржений особою в судовому порядку. Також і пунктом 39 Порядку № 563 передбачено, що висновок про проведення перевірки достовірності відомостей щодо наявності майна (майнових прав), зазначених у поданій особою за попередній рік декларації, та/або невідповідності вартості майна (майнових прав), зазначеного (зазначених) у декларації особи, що набуте (набуті) за час перебування на посадах, доходам, отриманим із законних джерел, може бути оскаржений особою в судовому порядку.

Суд, наголошує на тому, що така перевірка повинна здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке регламентує підстави, умови і порядок її здійснення, що кореспондує приписам статті 19 частини 2 Конституції України, яка визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Очевидно, що в разі недотримання контролюючим органом таких вимог закону наслідки перевірки не можуть визнаватися правомірними.

Органи ДФС, котрі провадять перевірку, здійснюють порівняльний аналіз наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав), вказаного (вказаних) у декларації, набутого (набутих) особою, стосовно якої проводиться перевірка, за час перебування на посадах, визначених у статті 5 частини 1 пунктах Закону України №1682-VII , доходам, отриманим із законних джерел (підпункт 3 абзац 4 Положення №1100).

У разі виявлення ними недостовірностей та/або невідповідностей органи ДФС зобов'язані протягом трьох робочих днів з дня їх виявлення, але не пізніше ніж на тридцятий день з дня отримання запиту та копії декларації повідомити особу, стосовно якої проводиться перевірка, про виявлення перевіркою всіх недостовірностей та/або невідповідностей (стаття 5 частина 10 Закону України №1682-VII, пункт 27 Положення № 563, пункт 4 Положення №1100).

Після отримання відповідного повідомлення від органу ДФС особа, стосовно якої проводиться перевірка, не пізніше ніж на п'ятнадцятий робочий день з дня його отримання надає письмове пояснення за фактами недостовірностей та/або невідповідностей та підтверджуючі документи, які є обов'язковими для розгляду та врахування відповідним органом при підготовці висновку про перевірку (стаття 5 частина 10 Закону України №1682-VII, пункт 28 Положення № 563, пункт 5 Положення № 1100).

Окрім цього, суд звертає увагу на те, що пунктом 3 підпунктом 3 абзацами 2 і 4 Положення № 1100 передбачено, що проведення перевірки полягає, зокрема, в аналізі наявної в контролюючого органу податкової інформації щодо доходів, отриманих особою, стосовно якої проводиться перевірка, з'ясуванні джерел отримання таких доходів, порівняльному аналізі наявної інформації з метою з'ясування відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел.

Разом з тим, як визначено в пункті 4 Положення № 1100, при проведенні перевірки використовується наявна в інформаційних ресурсах контролюючих органів податкова інформація, інформація, що міститься в податкових деклараціях платників податків, інша інформація, що надійшла до контролюючих органів, інформація, надана особою, стосовно якої проводиться перевірка, з власної ініціативи чи за запитом контролюючого органу, а також інформація, що надходить від суб'єктів інформаційних відносин та платників податків (фізичних та юридичних осіб) в установленому законом порядку.

У зв'язку з чим, суд відзначає, що виходячи з наведених вище нормативних приписів, контролюючий орган при здійсненні перевірки відповідності вартості майна (майнових прав) доходам, отриманим із законних джерел, повинен взяти до уваги всю наявну в нього інформацію про доходи особи, стосовно якої проводиться перевірка, оцінити її на предмет правомірності отримання таких доходів і підставності використання з метою набуття майна (майнових прав) та провести порівняльний аналіз на предмет відповідності вартості майна (майнових прав) особи, стосовно якої проводиться перевірка, її доходам.

Як випливає з матеріалів справи, відповідачем законодавчих вимог щодо здійснення перевірки не було дотримано. Так, відповідачем не було досліджено, зокрема, вищевказаних заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які підтвердили, що всі витрати пов'язані з утриманням та експлуатацією транспортних засобів протягом всього часу користуванням несуть останні особисто.

Крім того, позивачем надано довідку ПАТ КБ "Надра" № 18 від 24 грудня 2014 року, відповідно до якої автомобіль ВАЗ 21124 2006 року випуску був отриманий позивачем в кредит та станом на 25 грудня 2014 року остання виконала зобов'язання перед банком по вказаному кредиту, що підтверджується квитанціями від 17 жовтня 2006 року та 19 жовтня 2006 року (а.с.а.с. 109, 110).

Зокрема суд зазначає, що на підтвердження доходів, які отримані позивачем із законних джерел (основне місце роботи), в спірний період, позивач надала до суду особисту картку грошового забезпечення та заробітної плати ОСОБА_1 за 2006 рік, архівну відомість нарахування зарплати ОСОБА_1 з січня 2007 року по грудень 2007 року, архівну відомість нарахування зарплати ОСОБА_1 з січня 2008 року по грудень 2008 року ( а.с.а.с. 111-113).

У зв'язку з вищенаведеним, судом резюмується, що відповідач при прийнятті оскаржуваного висновку не взяв до уваги всю інформацію про доходи позивача, не врахував усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення - станом на дату прийнятого висновку відповідач не враховував доходи ОСОБА_1, як військовослужбовця Державної прикордонної служби, зокрема в спірний період з квітня 2003 року, оскільки в оскаржуваному висновку відповідач вказав, що в період з 01 липня 2003 року по 31 грудня 2011 року відсутня інформація про доходи позивача.

Так, зокрема, Парламентська асамблея Ради Європи прийняла Резолюцію №1096 "Про заходи щодо позбавлення від спадщини колишніх комуністичних тоталітарних систем", якою надала державам-членам Ради Європи рекомендації, яких слід дотримуватися при запровадженні люстраційних заходів. У цьому документі з-поміж іншого вказано, що люстраційні заходи можуть бути сумісними з принципами демократичної та правової держави, якщо буде дотримано принцип індивідуальної вини, яка має бути доведена у кожному конкретному випадку, а особі яка піддається люстраційній процедурі, буде гарантовано право на захист, презумпція невинуватості та право на оскарження до суду.

Установлені згаданою Резолюцією №1096 підходи до проведення люстрації знайшли свій розвиток у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який уже неодноразово розглядав справи за наслідками схожих перевірок в інших державах, наприклад у Польщі (рішення від 14.02.2006 року у справі "Турек проти Словаччини", від 24.04.2007 року у справі "Матиєк проти Польщі, від 17.07.2007 року у справі "Бобек проти Польщі", від 15.01.2008 року у справі "Любох проти Польщі").

У рішенні "Любох проти Польші" ЄСПЛ наголошує, що люстраційна процедура не може слугувати покаранням, оскільки це прерогатива кримінального права. Якщо норми національного закону допускають упровадження обмеження прав, гарантованих Конвенцією, то такі обмеження мають бути достатньо індивідуальні. Люстраційні процедури мають відповідати критеріям доступності, а при розгляді справ про люстрацію мають бути дотримані всі стандарти справедливого судового розгляду та вимог, передбачених ст. 6 Конвенції щодо кримінальних проваджень.

Крім того, необхідно зазначити, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, ухвалюючи свою постанову від 31 січня 2018 року у справі К/9901/1126/18 818/516/15 (818/516/15), зокрема вказав, що інформація про недостовірність відомостей щодо наявності майна (майнових прав) та/або невідповідність вартості майна (майнових прав), вказаних у декларації, або виявлених органами державної фіскальної служби у процесі проведення перевірки, не може бути підставою для застосування заборони без врахування обов'язкових умов, що таке майно (майнові права) було набуте за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", і його вартість не відповідає доходам, отриманим із законних джерел. Отже, незазначення у декларації майна не тягне за собою настання відповідальності за Законом України "Про очищення влади", оскільки питання декларування доходів певних осіб врегульовано у цьому випадку Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції". Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду звернув увагу на те, що при здійсненні відносно позивача перевірки, передбаченої Законом України "Про очищення влади" контролюючим органом не було встановлено невідповідності вартості майна доходам, отриманим із законних джерел, а тому вартість майна, набутого позивачем за час перебування на посадах, визначених у пунктах 1-10 частини першої статті 2 Закону України "Про очищення влади", відповідає наявній податковій інформації про його доходи, отримані із законних джерел.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.

У відповідності до статті 77 частини 2 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З огляду на вищевказане, враховуючи обставини встановлені судом, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

У відповідності до статті 139 частини 1 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2 частиною 3 пунктом 10, 14 частиною 1, 132, 139, 242-246 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) в особі представника ОСОБА_2 до Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (90500, Закарпатська область, Тячівський рай он, м. Тячів, вул. Армійська, 2, Код ) про визнання протиправним та скасування висновку - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Армійська, 2 Код ) від 19.08.2016 року за № 4860/13-02 "Про результати перевірки достовірності відомостей передбачених пунктом 2 частини 5 статті 5 Закону України "Про очищення влади".

Стягнути на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Тячівському районі Головного управління ДФС у Закарпатській області (90500, Закарпатська область, Тячівський район, м. Тячів, вул. Армійська, 2 Код ) 640 (шістсот сорок) грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України (пункт 15.5)).

Відповідно до статті 243 частини 3 КАС України 14 травня 2018 року було проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі було складено 23 травня 2018 року.

СуддяС.Є. Гаврилко