Справа № 818/746/14
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

15 травня 2018 року

Київ

справа №818/746/14

касаційне провадження №К/9901/2729/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 (суддя Прилипчук О.А.) та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 (головуючий суддя - Старостін В.В., судді: Бегунц А.О., Шевцова Н.В.) у справі № 818/746/14 за позовом Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство «Шляхрембуд» Сумської міської ради звернулось до суду з адміністративним позовом до Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.10.2013 № та від 15.10.2013 № .

Сумський окружний адміністративний суд постановою від 08.04.2014 адміністративний позов задовольнив у повному обсязі.

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 29.05.2014 залишив постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 без змін.

Не погоджуючись із рішеннями судів попередніх інстанцій, Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області оскаржила їх у касаційному порядку.

В касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2014, ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 та прийняти нове рішення, яким повністю відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування своїх вимог Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права, а саме: частини другої статті 3, частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 86, 159 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час вирішення спору в судах попередніх інстанцій).

Зокрема, наголошує на безтоварності оспорюваних господарських операцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість при формуванні показників у декларації за червень 2013 року, результати якої оформлено актом від 24.09.2013 № 1080/2205/05433057/83.

За її наслідками відповідач дійшов висновку про порушення позивачем вимог пунктів 198.2, 198.3 статті 198, пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) з огляду на неправомірне включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість на підставі податкових накладних, виписаних на його адресу Товариством з обмеженою відповідальністю «Універбур» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» за фіктивними операціями.

Обґрунтовуючи свою позицію, Державна податкова інспекція у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області посилалась на непредставлення позивачем на перевірку договору поставки, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Універбур», документів, що підтверджують якість придбаних у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» паливно-мастильних матеріалів, а також актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП.

На підставі зазначеного акта перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення: від 15.10.2013 № , згідно з яким зменшено розмір від'ємного значення суми податку на додану вартість на 178603,00 грн.; від 15.10.2013 року № , згідно з яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 15371,00 грн. за основним платежем та 7685,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Таким чином, підставою для виникнення у платника права на податковий кредит з податку на додану вартість є факт реального здійснення операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей з метою їх використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку, а також оформлення відповідних операцій належним чином складеними первинними документами, які містять достовірні відомості про їх обсяг та зміст.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій судові інстанції встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими Комунальним підприємством «Шляхрембуд» Сумської міської ради до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а саме: щодо господарських операцій з придбання щебня та відсіву в Товариства з обмеженою відповідальністю «Універбур» - видаткових накладних; податкових накладних; платіжних доручень; залізничних накладних; щодо господарських операцій з придбання бензину А-76 у Товариства з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» - видаткових накладних; податкових накладних; платіжних доручень; сертифікатів відповідності; паспортів; товарно-транспортних накладних.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об'єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, а також не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі.

Не подано відповідачем і жодних доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальників, як-от: пояснень посадових осіб щодо їх непричетності до фінансово-господарської діяльності очолюваних ними суб'єктів господарювання, судових рішень, вироків тощо, не наведено будь-яких доводів щодо здійснення Комунальним підприємством «Шляхрембуд» Сумської міської ради розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Щодо посилання Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області на непредставлення позивачем договору поставки, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «Універбур», то слід зазначити, що договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку. Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Отже, договір свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання.

В свою чергу, згідно з вимогами пункту 44.1 статті 44, пункту 198.3 статті 198 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), статей 1, 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 № 996-XIV (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) господарська операція пов'язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів платника податку та руху його капіталу.

Крім того, попередні судові інстанції цілком об'єктивно відхилили посилання контролюючого органу на відсутність у Комунального підприємства «Шляхрембуд» Сумської міської ради актів приймання нафти або нафтопродуктів за кількістю за формою № 5-НП як на підставу для висновку про безтоварність здійснених Товариством з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» на його адресу поставок, оскільки відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, такі акти складаються виключно у випадку приймання нафти і нафтопродуктів залізничним транспортом в цистернах, а не автомобільним транспортом, як у розглядуваному випадку.

За таких обставин, висновок судів першої та апеляційної інстанцій про необ'єктивність твердження органу доходів і зборів про неправомірність формування позивачем податкового кредиту з податку на додану вартість за здійсненими з Товариством з обмеженою відповідальністю «Універбур» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лобос-Трейд» господарськими операціями ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у м. Сумах Головного управління Міндоходів у Сумській області залишити без задоволення.

Постанову Сумського окружного адміністративного суду від 08.04.2014 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 29.05.2014 у справі № 818/746/14 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк