Справа № 815/1724/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1724/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2018 року м.Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання протиправним та скасування рішення №9594 від 01.03.2018 року про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №9594 від 01 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 березня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та має загальний страховий стаж 24 роки 8 місяців 27 днів та у відповідності до Інструкції про порядок нарахування і сплати внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, між позивачем та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0033 від 27.12.2017 року про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.01.2005 року по 31.10.2006 року у розмірі 15488,00грн., з огляду цього позивачем було отримано 1 рік 10 місяців страхового стажу, після чого загальний страховий стаж ОСОБА_1 складає 26 років 6 місяців 27 днів стажу за вислугу років. Проте, 01.03.2018 року відповідачем за його заявою було прийнято рішення №9594 про відмову у призначенні пенсії у зв'язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Відповідач, відмовляючи в призначенні пенсії, не врахував період сплати внесків за договором про добровільну участь та посилаючись на відсутність необхідного загального страхового стажу на дату набрання чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 року протиправно відмовив у призначенні пенсії.

Ухвалою суду від 23.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 169 КАС України залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам ст.160 КАС України, встановлено термін для усунення недоліків.

27 квітня 2018 року від позивача до суду надійшла заява з додатками (вх.№11828/18), чим усунено недоліки, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою суду від 27.04.2018 року відкрито провадження у даній справі, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до положень ст. 263 КАС України.

24 травня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ЕП/2967/18), в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 представник відповідача зазначив, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" особам, які на день набрання чинності цього Закону мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення" та на день набрання чинності цього закону, а саме 11.10.2017 року страхові внески не були сплачені. Також відповідач мотивує свої заперечення тим, що пенсії призначаються відповідно до ст.ст. 26-45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а договором про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування не передбачено умов набуття права на пенсійні виплати на підставі ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, на думку представника відповідача, позивач не має права на призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного страхового стажу, оскільки з наданих позивачем документів загальний стаж складає 24 року 8 місяців 27 днів без урахування періоду сплати внесків за договором про добровільну участь, стаж за вислугу років складає 16 років 9 місяців 29 днів.

Відповідно до п.10 ч.1 ст.4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно положень ст. 263 КАС України справа розглядається в письмовому провадженні.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення відповідача, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) народився ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з наявною в матеріалах справи копією трудової книжки свою трудову діяльність ОСОБА_1 розпочав з 31.08.1979 року, відповідно до наказу 436 від 24.08.1979р. по 27.12.1999 рік, відповідно до наказу 361 від 27.12.1999р., працював повний робочий день на суднах дальнього плавання Державної судноплавної компанії «Чорноморське морське мореплавство» (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутрішнього сполучення).

З 01.09.1976 року по 30.08.1979 рік навчався в середньому ГПТУ №17 м.Одеси за спеціальністю моторист-матрос.

У процесі своєї трудової діяльності позивач працював, зокрема:

з 31.08.1979 року зарахований матросом після закінчення ТУ-17, згідно наказу 436 від 27.08.1979 року;

з 31.08.1979 року зарахований мотористом на теплохід «Светлогорс», згідно наказу 442 від 30.08.1979 року;

з 21.11.1980 року переведений мотористом, підміна екіпажу №1 , згідно наказу 560 від 20.11.1979 року;

з 09.04.1981 року переведений мотористом на теплохід «Светлогорск», згідно наказу 204 від 09.04.1981 року;

з 19.10.1983 року переведений мотористом 2 класу на теплохід «Северодонецк», згідно наказу 591 від 19.10.1983 року;

з 20.12.1988 року переведений мотористом 1 класу на теплохід, згідно наказу 725 від 19.12.1988 року;

з 31.01.1992 року переведений старшим мотористом на теплохід «Ком.Медведев», згідно наказу 29 від 29.01.1998 року;

з 18.04.1995 року переведений старшим мотористом, матр. 2 класу на теплохід «П.Макаренко», згідно наказу 107 від 18.04.1995 року;

з 23.06.1996 року переведений мотористом 1 класу, матр. 2 класу на теплохід «Б.М.Томас», згідно наказу 172 від 23.06.1983 року;

з 05.05.1998 року назначений старшим мотористом на теплохід «Оріент Корд», згідно наказу 118 від 05.05.1998 року;

27.12.1999 року звільнився за власним бажанням, згідно наказу 361 від 27.12.1999р.

Відповідно до довідки державної судноплавної компанії «Чорноморське морське пароплавство» №364/Д-1105 від 09.12.2015 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 оплата праці проводилася за ставками та посадовими окладами затвердженими для екіпажів морського та річкового флоту за період: з 31.08.1979р. по 19.11.1988р.; з 20.12.1988р. по 29.05.1993р.; з 30.06.1993р. по 04.04.1995р.; з 18.04.1995р. по 10.04.1996р., з 23.06.1996р. по 08.09.1996р.; з 05.03.1997р. по 20.05.1997р. де позивач виконував роботу плавскладу морського флоту за професією, а саме за посадою моторист, старший моторист, моторист-матрос, що передбачено п. «д» ст.55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за період роботи з 31.08.1979 року по 20.05.1997 рік, всього - 16 років 9 місяців 23 дні.

Судом встановлено, що у відповідності до Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, між ОСОБА_1 та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0033 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 27.12.2017 року, відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. якого позивачем було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.01.2005 року по 31.10.2006 року у розмірі 15488,00 грн., в результаті чого позивачем отримано 1 рік 10 місяці страхового стажу, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями звіту про суми добровільних внесків, передбаченим договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати до органів доходів і зборів за 2017 рік.

Таким чином, згідно трудової книжки позивача, довідки №364/Д-1105 від 09.12.2015 року про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, договору №0033 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування від 27.12.2017 року загальний страховий стаж позивача складає 26 років 6 місяців 27 днів, з яких 16 років 9 місяців 29 днів стажу за вислугу років.

01 березня 2018 року за підсумками розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії Центральним об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України у м. Одесі прийнято рішення №9594 про відмову у призначенні пенсії у зв'язку із відсутністю достатнього страхового стажу для призначення пенсії за вислугу років.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, вважаючи його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Оцінивши належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, зокрема, громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Як передбачено ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров'я.

Згідно зі ст. 51 цього ж Закону пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.

Відповідно до ст. 52 цього ж нормативного правового акту право на пенсію за вислугу років мають, зокрема, механізатори (докери-механізатори) комплексних бригад на вантажно-розвантажувальних роботах у портах, а також плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення).

Як передбачено п. «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, право на пенсію за вислугу років мають: плавсклад морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості (крім суден портових, що постійно працюють на акваторії порту, службово-допоміжних, роз'їзних, приміського і внутріміського сполучення) - після досягнення 55 років і при стажі роботи:для чоловіків - не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначеній роботі; для жінок - не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначеній роботі.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацами другим і третім цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року право на пенсію за вислугу років надається за наявності стажу роботи, встановленого абзацами п'ятнадцятим -двадцять третім пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім - тринадцятим пункту "б" частини першої статті 13 цього Закону.

Працівники окремих видів суден, професій і посад плавскладу суден морського, річкового флоту і флоту рибної промисловості - за списком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами станом на 1 квітня 2015 року не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок та після цієї дати при стажі роботи на цих суднах, за цими професіями і посадами: з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок; з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок; з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок; з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок; з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок; з 1 квітня 2024 року або після цієї дати - не менше 30 років у чоловіків і не менше 25 років у жінок.

Відповідно до п. 1.6. Постанови Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок) звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Відповідно до п. 1.7. Порядку днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Відповідно до п. 2.1. Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи, зокрема: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження наявного трудового стажу); 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи.

Згідно з п. 2.4. Порядку до заяви про призначення пенсії за вислугу років, крім документів, передбачених підпунктами 1-4 пункту 2.1 цього розділу, надаються також документи, що підтверджують стаж роботи, який дає право на призначення такого виду пенсії.

Відповідно до абз.1 та 2 п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з абз. 8 пункту 20 цього ж підзаконного акту у разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

Відповідно до п. І Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 N 18-1, цей Порядок визначає механізм підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремої категорії працівників у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника.

Згідно з п. 11 даного порядку для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об'єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01.07.2004 та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - Єдиний державний реєстр); 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Згідно з ч.1 ст. 12 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» особи, які досягли 16-річного віку та не належать до кола осіб, які підлягають загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до статті 11 цього Закону, у тому числі особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, а також в аспірантурі та докторантурі, іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають або працюють на території України, громадяни України, які постійно проживають або працюють за межами України, якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, мають право на добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування.

Зазначені особи можуть брати добровільну участь у солідарній системі або в накопичувальній системі пенсійного страхування, або одночасно в обох системах відповідно до укладеного договору про добровільну участь у системі загальнообов'язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь) згідно із Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування".

Частиною першою статті 24 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов'язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв'язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності) та матеріальну допомогу у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу. Час перебування на інвалідності у зв'язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 27 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та Головним управлінням ДФС в Одеській області було укладено договір №0033 про одноразову сплату у системі загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, відповідно до п. 3.2. та п. 3.3. якого позивачем було сплачено єдиний внесок за попередній період з 01.01.2005 року по 31.10.2006 року у розмірі 15488,00 грн. що підтверджується звітом про суми добровільних внесків, передбачених договором про добровільну участь, які підлягають сплаті, та суми доплати до органів доходів і збору за 2017 рік з додатками, квитанцією №ПН2737 від 27.12.2017 року на суму 15488,00 грн. та листом ГУ ДФС в Одеській області від 11.01.2018 року №541/9/15-32-13-10-06.

Таким чином, на момент звернення 01.03.2018р. з заявою про призначення пенсії за віком ОСОБА_1 мав загальний страховий стаж 26 років 6 місяців 27 днів, та має право на призначення пенсії відповідно до п «д» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», з яких 16 років 9 місяців 29 днів стажу за вислугу років.

Відповідно до ч.1 ст. 83 «Про пенсійне забезпечення» пенсії призначаються з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсії призначаються з більш раннього строку: а) пенсії за віком та по інвалідності призначаються з дня досягнення пенсійного віку або відповідно встановлення інвалідності органами медико-соціальної експертизи, якщо звернення за пенсією надійшло не пізніше 3 місяців з дня досягнення пенсійного віку або встановлення інвалідності; б) пенсії у разі втрати годувальника призначаються з дня виникнення права на пенсію, але не більш як за 12 місяців перед зверненням за пенсією.

Отже, позивач виконав усі передбачені законодавством України умови для призначення йому пенсії за вислугу років з моменту подання до Пенсійного фонду відповідної заяви, а саме: з 01 березня 2018 року.

З огляду на наведені обставини, суд критично оцінює позицію відповідача щодо відсутності у позивача права на призначення пенсії за вислугу років через відсутність необхідного страхового стажу у зв'язку з несплатою відповідних страхових внесків станом на 11.10.2017 року, оскільки позивачем сплачено страхові внески за попередній період з 01.01.2005р. по 31.01.2006 року у відповідності до вимог Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами справи, а тому, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову з наведених у відзиві мотивів.

Відмовляючи у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1, орган ПФУ виклав помилкову позицію щодо підстави такої відмови, пославшись на п.2-1 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (в редакції Закону від 03.10.2017р.). Ця норма не регулює спірні правовідносини та підстави призначення таких пенсій, а виключно унормовує це питання для осіб, які на день набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

В силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії за вислугу років ОСОБА_1 від 01.03.2018 року №9594.

У зв'язку з викладеним, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального об'єднаного управління Пенсійного Фонду України в м.Одесі, визнання протиправним та скасування рішення №9594 від 01.03.2018 року про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 березня 2018 року.

Разом із цим, суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про зобов'язання відповідача виплачувати ОСОБА_1 пенсію за вислугу років, оскільки ця вимога наразі не відповідає суті права, яке порушено оскаржуваним рішенням УПФУ - права на призначення пенсії за вислугу років. Задоволенням вимоги про зобов'язання призначити пенсію вичерпується спір, що виник між сторонами, оскільки у разі призначення пенсії вона буде виплачуватись УПФУ в силу чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 11.04.2018 №ПН4996, позивачем при зверненні з даним позовом до суду сплачено судовий збір у розмірі 1409,60 грн., які підлягають присудженню на користь позивача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 139, 241-246, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) до Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а; ) про визнання протиправним та скасування рішення №9594 від 01.03.2018 року про відмову у призначенні пенсії, зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі №9594 від 01 березня 2018 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1.

Зобов'язати Центральне об'єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років згідно з пунктом «д» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 01 березня 2018 року.

В частині вимог про зобов'язання Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі виплачувати пенсію відмовити.

Стягнути з Центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65121, м. Одеса, вул. Ільфа і Петрова, 4а; ) за рахунок бюджетних асигнувань на ОСОБА_1 (АДРЕСА_1; РНОКПП: НОМЕР_1) судовий збір у сумі 1409(одна тисяча чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.