Справа № 816/2426/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції : К.І. Клочко

24 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 816/2426/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - Сиромятнікова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (м. Полтава) від 28.02.2018 р. (12:08 год., повний текст складено 05.03.18 р.) по справі № 816/2426/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ

27 грудня 2017 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного Управління Національної поліції в Полтавській області (далі по тексту - ГУНП в Полтавській області, відповідач), в якому просив суд :

- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 27.11.2017 р. № 1622 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності";

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 01.12.2017 р. № 599 "По особовому складу" в частині звільнення зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- поновити ОСОБА_1 на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 02.12.2017 р.;

- зобов'язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з моменту звільнення по день поновлення на роботі.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 р. по справі № 816/2426/17 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на роботі, нарахування та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу повністю.

Позивач, не погодившись із вказаною постановою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 по справі № 816/2426/17, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що притягнення його до дисциплінарної відповідальності та звільнення зі служби в поліції є незаконним, оскільки протягом 13, 14 та 15 листопада 2017 року він проходив медичні обстеження у зв'язку із захворюванням спини і прогулу не вчиняв, як і порушення службової дисципліни. Зазначив, що судом першої інстанції не враховано порушення, допущені відповідачем при призначенні та проведенні службового розслідування відносно позивача. А саме, службове розслідування за фактом відсутності ОСОБА_1 на службі з 13.11.2017 року розпочато 16.11.2017 року, закінчено 23.11.2017 року, однак, управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області почало звертатися до закладів охорони здоров'я із запитами стосовно надання інформації про позивача вже 14.11.2017 року, а відповіді отримувало після завершення службового розслідування. Отже, докази, які покладені в основу обґрунтування законності прийняття оскаржуваних наказів, зібрані поза службовим розслідуванням. Крім того, судом першої інстанції зроблено необґрунтований висновок про те, що на позивача поширюється загальний трудовий розпорядок (з 08-30 до 18-30 год. (у п'ятницю до 17-30) з перервою з 13-00 до 15-00), без урахування того, що після поновлення позивача на роботі його викликали у нічні наряди, при цьому позивача не було ознайомлено з графіком чергувань (нарядів) чи будь-яким іншим робочим графіком. Пояснив, що на підставі наказу ГУНП в Полтавській області від 31.10.2017 № 523 о/с позивача було відсторонено від посади, проте, 01.11.2017 начальником Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області для ОСОБА_1 затверджено тимчасову посадову інструкцію та визначено функціональні обов'язки за посадою, від якої його було відсторонено. Таким чином, позивача було допущено до виконання службових обов'язків з порушенням ч.7 ст.70 Закону України «Про Національну поліцію», а вказана вище посадова інструкція не є належним доказом інформування позивача про його трудовий розпорядок. Суд першої інстанції безпідставно погодився з позицією відповідача, що хворобливий стан позивача та проходження останнім медичного огляду, отримання медичної допомоги є обставиною (причиною), що не відповідає критеріям поважності, у зв'язку з чим необґрунтовано зроблено висновок про наявність у діях позивача прогулу без поважних причин. Крім того, вказує на допущення судом першої інстанції порушення норм процесуального права щодо виклику в якості свідка лікаря ОСОБА_4 (судом першої інстанції задоволено клопотання відповідача про виклик вказаної особи та допит її в якості свідка, проте, остання в судове засідання не з'явилась, як свідок допитана не була, і лише надала письмові пояснення, які, на думку позивача, не повинні були братися судом до уваги). Стверджує про допущення неточностей під час проведення службового розслідування та складення висновку, в частині визначення кінцевої дати відсутності позивача на службі (15.11.2017 року чи 16.11.2017 року). З огляду на викладене вище, вважає, що відповідачем не доведено правомірності оскаржуваних наказів № 1622 від 27.11.2017 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та № 599 о/с від 01.12.2017 в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби, а тому вказані накази підлягають скасуванню.

Позивач в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 р. по справі № 816/2426/17 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджує, що ОСОБА_1 вчинив прогул 13.11.2017 з 08:30 до 18:30, 14.12.2017 з 08:30 до 18:30 та 15.11.2017 з 08:30 до 15:00, оскільки не був присутнім на робочому місці протягом зазначеного часу, за відсутності документів, що підтверджують поважність причин відсутності на службі. З огляду на викладене, вважає обґрунтованим висновок службового розслідування про наявність у діях позивача прогулу без поважних причин та не вбачає підстав для скасування оскаржуваних наказів.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що в період з 13.08.2009 по 06.11.2015 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, а з 07.11.2015 по 07.04.2017 - проходив службу в Національній поліції, що підтверджується послужним списком ОСОБА_1, копія якого наявна у матеріалах справи.

Так, наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 07.11.2015 № 8 о/с "По особовому складу" відповідно до пунктів 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" позивача в порядку переатестування з 07.11.2015 призначено інспектором Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, як такого, що прибув з Міністерства внутрішніх справ, та присвоєно йому спеціальне звання "старший лейтенант поліції".

Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 03.02.2017 № 34 о/с "По особовому складу" призначено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаду дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, звільнивши його з посади інспектора з ювенальної превенції сектору превенції Зіньківського відділення поліції Гадяцького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, з 03.02.2017 року.

06.04.2017 начальником Головного управління Національної поліції в Полтавській області видано наказ № 485 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в Національній поліції України за порушення службової дисципліни, що виявилося у недотриманні п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію", ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІV, Присяги на вірність Українському народові, Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, нехтуванні інтересами служби, низьких моральних якостях, що негативно вплинуло на авторитет поліції як органу державної влади.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 23.05.2017 у справі № 816/604/17 (а.с. 114 - 125) ОСОБА_1 поновлено на посаді дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського ВП Головного управління Національної поліції в Полтавській області з 08.04.2017 року.

Згідно з наказами Головного управління Національної поліції в Полтавській області № 1622 від 27.11.2017 (а.с. 112) та № 599 о/с від 01.12.2017 (а.с. 70) дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, що виразилося в ігноруванні статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, п.1, п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" та Присяги працівника поліції.

Не погодившись із зазначеними наказами № 1622 від 27.11.2017 (а.с. 112) та № 599 о/с від 01.12.2017, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про визнання їх протиправними та скасування, поновлення на посаді, зобов'язання нарахувати та виплатити грошове забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 13, 14 та 15 листопада 2017 року є прогулом, а тому оскаржувані накази про звільнення позивача за п.6 ч.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за порушення службової дисципліни) винесені відповідачем обґрунтовано, підстави для їх скасування відсутні.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

За приписами статті 3 Закону України "Про Національну поліцію" у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Пунктом 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22.02.2006 р. № 3460-IV (далі по тексту - Дисциплінарний статут).

Згідно зі ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Статтею 7 Дисциплінарного статуту встановлено, що службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, серед іншого, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до ст. 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком є невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Статтею 14 Дисциплінарного статуту встановлено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, підставою для звільнення ОСОБА_1 слугували матеріали службового розслідування, призначеного наказом ГУНП в Полтавській області від 16.11.2017 № 1302 на підставі рапорту начальника управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області полковника поліції ОСОБА_6, за фактом відсутності на службі з 13.11.2017 дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1

Згідно з висновком службового розслідування, затвердженого начальником ГУНП в Полтавській області 23.11.2017 (а.с. 75-83), факти відсутності ОСОБА_1 13.11.2017 з 08:30 до 18:30, 14.12.2017 з 08:30 до 18:30 та 15.11.2017 з 08:30 до 15:00 визнані прогулом.

Так, службовим розслідуванням встановлено, що начальником Полтавського ВП ГУНП підполковником поліції Терелою О.М. затверджена тимчасову посадову інструкцію ОСОБА_1, з якою останній ознайомлений. Згідно зазначеною тимчасовою посадовою інструкцію ОСОБА_1 зобов'язаний забезпечувати охорону громадського порядку та при виникненні службової необхідності зобов'язаний виконувати інші вказівки та накази керівництва відділу поліції із урахуванням і п. 8 ст. 70 Закону України "Про Національну поліцію".

Згідно з довідкою ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" від 06.11.2017 № 1164 про тимчасову непрацездатність ОСОБА_1 був звільнений від служби з 06.11.2017 по 12.11.2017. До роботи ОСОБА_1 мав приступити 13.11.2017. Причина вищевказаної тимчасової непрацездатності - загальне захворювання.

13.11.2017 року старший лейтенант поліції ОСОБА_1, незважаючи на закінчення терміну перебування на лікарняному, не прибув на робоче місце до Полтавського ВП ГУНП, 14.11.2017 року та 15.11.2017 року позивач також був відсутній на робочому місці, 15.11.2017 року о 14.57 ОСОБА_1 телефонував зі свого мобільного телефону до свого безпосереднього начальника - начальника сектору превенції Полтавського ВП ГУНП майора поліції ОСОБА_5

Опитаний у ході службового розслідування ОСОБА_5 пояснив, що близько 15.00 год. 15.11.2017 ОСОБА_1 зателефонував до нього та повідомив, що лікарняний закритий та що він готовий приступити до служби.

Поясненнями колег по роботі позивача - дільничних офіцерів поліції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП ОСОБА_8 та ОСОБА_3 було підтверджено факт відсутності позивача 13.11.2017 та 14.11.2017.

Згідно з поясненнями заступника начальника Полтавського ВП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_9 06.11.2017 ОСОБА_1 у телефонній розмові повідомив ОСОБА_9, що він перебуває на лікарняному, а саме: лікується у стаціонарному відділенні ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області". З 13.11.2017 по 17.11.2017 ОСОБА_9 перебував на лікарняному в ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області". Після виходу на роботу опитаний дізнався, що ОСОБА_1 не з'явився на роботу 13, 14, та без поважних на те причин. Раніше 13.11.2017 ОСОБА_1 під час зустрічі з ОСОБА_10 у вищевказаній лікарні повідомив, що лікарняний він в одного лікаря закрив та відкриває лікарняний в іншого лікаря. Враховуючи вищевказане, на думку ОСОБА_9, ОСОБА_1 ввів його в оману. Одночасно підполковник поліції ОСОБА_9 зазначив, що жодних домовленостей з ОСОБА_1 щодо невиходу на роботу останнім 13, 14 та 15 листопада 2017 року між ними не було. Дозволів на невихід на роботу ОСОБА_9 ОСОБА_1 не надавав.

Позивач в ході службового розслідування пояснив, що 13.11.2017 та 14.11.2017 на несення служби не заступав, проходив медичні огляди і обстеження в ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського та в МРТ центрі, який знаходиться по вул. Навродській в м. Полтава, а саме 13.11.2017 в період часу з 08.00 по 19.00 - 19.30 та 14.11.2017 з 08.00 до 20.30 - 21.00. Звернення 13.11.2017 до ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" відбулося у зв'язку з погіршенням стану здоров'я, а саме: поява сильного болі у спині, при цьому лікарняний йому не надавався.

За результатами направлення запитів до ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", ПОКЛ ім. Скліфосовського відповідачем встановлено, що ОСОБА_1 з 06.11.2017 по 12.11.2017 перебував під наглядом лікаря - хірурга відомчого лікувального закладу з приводу загострення хронічного захворювання суглобу, та був звільнений від виконання службових обов'язків на вищевказаний період згідно з довідкою про тимчасову непрацездатність № 1164. 13.11.2017 ОСОБА_1 виписаний до праці. 14.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до лікаря невропатолога поліклініки зі скаргами на погіршення, з його слів, стану здоров'я. Призначене обстеження та лікування хронічного захворювання хребта, консультації відповідних фахівців. Того ж дня ОСОБА_1 був консультований лікарем нейрохірургом Полтавської обласної клінічної лікарні. Рекомендоване консервативне лікування (не хірургічне). 15.11.2017 ОСОБА_1 повторно оглянутий лікарем неврологом ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" та головою ЛКК лікарні, за результатами якого визнаний працездатним, з продовженням консервативного лікування його хронічного захворювання.

За період з 13.11.2017 по 16.11.2017 документи, які б засвідчували тимчасову непрацездатність ОСОБА_1, не видавалися.

Виходячи з вищенаведеного, комісією з проведення службового розслідування зроблено висновок, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1, не повідомивши керівництво Полтавського ВП ГУНП про закриття лікарняного 13.11.2017, не отримавши дозволу на проходження будь - яких медичних обстежень у робочий час, ввівши в оману керівництво Полтавського ВП ГУНП стосовно дати закриття лікарняного, скоїв прогул у період з 13.11.2017 по 15.11.2017.

Колегія суддів зазначає, що згідно з пунктом 2 статті 91 Закону України "Про Національну поліцію" розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом № 1 начальника Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с. 88) затверджено п'ятиденний робочий тиждень із наступним розподілом часу: робочий день - з 08.30 до 18.30 (у п'ятницю до 17.30); обідня перерва - з 13.00 до 15.00.

Крім того, 01.11.2017 начальником Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області затверджено тимчасову посадову інструкцію дільничного офіцера поліції сектору превенції Полтавського ВП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1, якою на позивача покладено обов'язки щодо забезпечення охорони громадського порядку (а.с. 87).

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії довідки про тимчасову непрацездатність № 1164, ОСОБА_1 був звільнений від служби з 06.11.2017 по 12.11.2017 та мав приступити до служби 13.11.2017. (а.с. 99).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, з пояснень позивача, зранку 13.11.2017 ОСОБА_1 закрив лікарняний у хірурга ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" та зустрів свого керівника - заступника начальника Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9, якому повідомив, що він закрив лікарняний у хірурга та буде відкривати у іншого лікаря.

Вказаний факт підтверджено в судовому засіданні ОСОБА_9, допитаним судом першої інстанції в якості свідка.

Після цього позивач намагався потрапити на прийом до невропатолога, але у неї закінчилися години прийому і вона запропонувала з'явитися до неї наступного дня.

З пояснень позивача судом першої інстанції встановлено, що близько 14.00 години 13.11.2017 він пішов додому, проте вдома йому стало гірше і близько 17.00 години він викликав швидку, що підтверджується листом зворотнього зв'язку від 13.11.2017. (а.с. 38).

Як вбачається з копії амбулаторної картки, 14.11.2017 ОСОБА_1 звернувся до невролога зі скаргою на болі в поперековому відділі хребта (а.с. 135). Неврологом встановлено, що ОСОБА_1 працездатний та рекомендовано ЕНМГ н/кінцівок, консультація нейрохірурга ПОКЛ та приймання ліків (а.с. 136).

Як встановлено судом першої інстанції з пояснень позивача, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, нейрохірург Полтавської обласної лікарні імені М.В. Скліфосовського направив його на електронейроміографію, яку позивач зробив в той же день, що підтверджується протоколом обстеження нейро - МВП Мікро від 14.11.2017 (а.с. 28-29) та довідкою ПП "Центр магнітно - резонансної томографії" № 24 від 12.12.2017. (а.с. 40).

Зазначені обставини підтверджується консультаційним висновком спеціаліста № 03640 (а.с. 26), яким позивачу рекомендовано консервативне лікування та листом Полтавської обласної лікарні імені М.В. Скліфосовського № 04-03/3801 від 22.11.2017 (а.с. 105), яким підтверджено, що 14.11.2017 об 11.20 ОСОБА_1 був оглянутий нейрохірургом, але лікарняний листок не видавався.

Після того, як позивач близько 15.00 години зробив ЕНМГ, позивач повернувся до нейрохірурга, який перебував на операції та звільнився близько 20.00 години. Оскільки реєстратура не працювала, висновок, зі слів позивача, він отримав на наступний день, 15.11.2017 близько 10.00 години він направився до невролога ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області".

Згідно з наявною в матеріалах справи копією амбулаторної картки ОСОБА_1 15.11.2017 був оглянутий неврологом ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області", яким встановлено, що пацієнт працездатний та рекомендовано приймати ліки (а.с. 137-138).

Близько 15.00 годин ОСОБА_1 зателефонував начальнику сектору превенції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 та повідомив, що готовий приступити до роботи. Вказаний факт підтверджено і під час проведення службового розслідування.

Надаючи оцінку вищезазначеному факту повідомлення ОСОБА_1 заступника начальника Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9, який мав місце в ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" 13.11.2017, колегія суддів не може визнати його таким, що вчинений з дотримання службової дисципліни та трудового розпорядку, оскільки, ОСОБА_9 сам перебував на лікарняному, тобто не виконував обов'язки керівника позивача та відповідно не мав повноважень приймати рішення про надання дозволу позивачеві бути відсутнім на роботі.

При цьому, начальника сектору превенції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_5 було повідомлено, що ОСОБА_1 перебуває на лікарняному. Іншого позивачем не доведено, а судами першої та апеляційної інстанцій не встановлено.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При роз'ясненні положень зазначеної норми, Верховний Суд України в пункті 24 постанови Пленуму № 9 від 06.11.1992 р. "Про практику розгляду судами трудових спорів" вказав на те, що прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Виходячи зі змісту вище згаданої норми, роз'яснень Пленуму, обов'язковою умовою до звільнення за прогул є відсутність працівника на робочому місці без поважних причин.

Оскільки законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, то суд вирішує питання про поважність причин відсутності працівника на роботі виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які належні та допустимі докази.

Аналогічні висновки викладені в ухвалах Вищого адміністративного суду України від 26.01.2016 р. по справі № К/800/51154/14 та від 05.04.2017 р. по справі № К/800/13694/16.

Колегія суддів вважає за необхідне вказати, що листок непрацездатності (лікарняний) в період з 13.11.2017 по 17.11.2017 або інші документи, що підтверджують правомірність відсутності ОСОБА_1 на роботі протягом вказаного періоду, у позивача відсутні, що констатовано висновком службового розслідування та підтверджується позивачем по справі.

Отже, враховуючи, що протягом 13, 14 та 15 листопада 2017 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці, не був визнаний непрацездатним, що підтверджено як матеріалами службового розслідування, так і судовим розглядом, у нього не було законних підстав для проходження медичних обстежень в робочий час без дозволу керівника.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що зазначені дії ОСОБА_1 не відповідають затвердженому розпорядку дня Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області та, як наслідок, такими, що вчинені з дотриманням службової дисципліни і утворюють склад дисциплінарного проступку.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано враховано письмові пояснення лікаря - невропатолога ОСОБА_4, якою позивач оглядався 14 та 15 листопада 2017 року, з яких вбачається, що крім підтвердження працездатності позивача у зазначені дати, ОСОБА_1 висував лікарю агресивні вимоги щодо лікування. Крім того, під час огляду позивача 17.11.2017 консіліумом лікарів присутні лікарі зазначали, що незважаючи на красномовні посилання пацієнта на "постійні знеболюючі уколи вдома", на місцях, де вводять в/м'язові ін'єкції сліди від уколів були відсутні (а.с. 172).

Доводи позивача про те, що лікар ОСОБА_4, щодо якої судом першої інстанції було ухвалено рішення про допит в якості свідка, не прибула в судове засідання, та допитана не була, колегією суддів не беруться до уваги, оскільки факти, що наведені лікарем у письмових поясненнях, підтверджуються також іншими доказами, зокрема, наявною в матеріалах справи копією амбулаторної картки хворого ОСОБА_1, відповіді ДУ "ТМО МВС України по Полтавській області" на запит Управління кадрового забезпечення ГУНП в Полтавській області.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на порушення відповідачем процедури проведення службового розслідування, оскільки обставини, на які вказує позивач (отримання окремих відповідей на запити поза межами проведення службового розслідування, допущення неточностей в частині визначення кінцевої дати відсутності позивача на службі (15.11.2017 року чи 16.11.2017 року), не спростовують факту допущення позивачем прогулу без поважних причин, при цьому такий факт підтверджено наявними в матеріалах справи доказами навіть без урахування відповіді, що надійшла до ГУНП в Полтавській області 27.11.2017 р.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок службового розслідування про те, що старший лейтенант поліції ОСОБА_1, не повідомивши керівництво Полтавського ВП ГУНП про закриття лікарняного 13.11.2017, не отримавши дозволу на проходження будь - яких медичних обстежень у робочий час, ввівши в оману керівництво Полтавського ВП ГУНП стосовно дати закриття лікарняного, скоїв прогул у період з 13.11.2017 по 15.11.2017.

Колегія суддів, не заперечуючи доводів позивача про те, що хворобливий стан та отримання медичної допомоги можуть бути визнані поважними причинами відсутності на робочому місці, проте, про такі обставини повинні були бути належним чином поінформовані безпосередній керівник та прямий начальник позивача.

При цьому, з огляду на особливі вимоги, що висуваються до осіб, які проходять службу в поліції, в тому числі й щодо безумовного дотримання службової дисципліни, таке інформування повинно бути своєчасним та вичерпним.

Між тим, як вбачається зі змісту пояснень начальників позивача ОСОБА_5 та ОСОБА_9, ОСОБА_12 не було доведено дійсних обставин відсутності на службі, а інформування про наявність причин медичного характеру було доведено несвоєчасно.

З приводу твердження позивача про те, що тимчасова посадова інструкція не є доказом недотримання позивачем вимог трудового розпорядку, оскільки затверджена під час відсторонення позивача від посади, колегія суддів зазначає, що тривалість робочого часу встановлена не лише даною інструкцією. Доводи позивача про непоширення на нього зазначених норм тривалості робочого часу з огляду на залучення його до нарядів у нічний час самі по собі не є доказом правомірності дій позивача щодо відсутності на робочому місці протягом 13-15 листопада 2017 року, оскільки надання днів відпочинку у зв'язку із залученням до виконання службових обов'язків у неробочий час також повинно бути узгоджено із керівництвом.

Згідно з п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Враховуючи те, що службовим розслідуванням встановлено та підтверджено в ході судового розгляду справи факт вчинення позивачем дисциплінарного проступку, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідачем обґрунтовано застосовано до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, приймаючи оскаржувані накази Головного управління Національної поліції в Сумській області від 27.11.2017 № 1622 про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби та від 01.12.2017 № 599 о/с про звільнення позивача зі служби в поліції з посади дільничного офіцера сектору превенції Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області відповідно до п.6 ч.1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію", діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України "Про Національну поліцію", обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, які мали значення для прийняття даного рішення, а відтак, позовні вимоги про визнання протиправними та скасування зазначених наказів задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги про поновлення позивача на службі в поліції та зобов'язання відповідача нарахувати та виплатити грошове забезпечення за весь час вимушеного прогулу, є похідними від вищезазначених вимог про визнання протиправними наказів ГУНП в Полтавській області від 27.11.2017 № 1622 та від 01.12.2017 № 599 о/с, дані позовні вимоги також не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.02.2018 по справі № 816/2426/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді О.А. Спаскін С.П. Жигилій
Повний текст постанови складений та підписаний 29.05.2018 р.