Справа № 808/265/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2018-03-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

12 березня 2018 року Справа № 808/265/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 69118)

до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, 32, м. Запоріжжя, 69107)

про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (далі - відповідач), в якій позивач просить суд (з урахуванням уточненої позовної заяви від 23.01.2018):

- визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні розрахунку недоплаченої позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік;

- зобов'язати відповідача провести розрахунок недоплаченої позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік з урахуванням постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 по справі №333/707/16-а.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що Комунарським районним судом м. Запоріжжі було винесено постанову по справі №333/7007/16-а, якою його позовні вимоги були задоволені. Проте, казначейська служба відмовила у виконанні виконавчого листа по зазначеній постанові, посилаючись на відсутність у ньому суми грошових коштів, які мають бути виплачені позивачу. На звернення казначейської служби до Комунарського районного суду із заявою про роз'яснення вказаної постанови, від суду було отримано відмову у такому роз'ясненні, оскільки заявник не є стороною по справі. Також позивач зазначає, що ним було надіслано заяву до відповідача з вимогою здійснити розрахунок та конкретно визначити, яку саме суму недоплаченої щорічної допомоги до 5 травня має бути йому відшкодовано, проте станом на день звернення до суду, відповіді на адресу позивача не надходило.

Ухвалою суду від 29.01.2018 позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви строком 10 днів від дня одержання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

В межах встановленого строку позивачем надано до суду заяву з додатками на виконання ухвали суду від 29.01.2018, в результаті чого позовна заява приведена у відповідність вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 КАС України.

Ухвалою суду від 12.02.2018 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено справу до розгляду на 12.03.2018 без виклику сторін.

Відповідач будь-яких заяв чи клопотань не надав. Крім того, у встановлені судом строки відповідачем не було надано відзиву на позовну заяву, а тому, відповідно до положень ч.4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання відзиву на позов може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, встановив наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є учасником бойових дій - посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.10.2003, та має право на отримання щорічної разової грошової допомоги до 5 травня.

Позивач звертався до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про визнання протиправними дій відповідача, стягнення недоплаченої щорічної разової грошової допомоги. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 по справі № 333/7007/16-а позовну заяву задоволено. Визнано протиправними дії відповідача щодо недоплати позивачу разової грошової допомоги до 5 травня, передбаченої ч.5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за 2016 рік та стягнуто з відповідача на користь позивача недоплачену разову грошову допомогу до 5 травня за 2016 рік в розмірі 5 мінімальних пенсій за віком з урахуванням раніше сплачених. Допущено негайне виконання рішення суду в межах стягнення суми за місяць. Постанова суду набрала законної сили 24.01.2017.

13.02.2017 позивачем було направлено до Управління Державної казначейської служби України у Комунарському районі м. Запоріжжя Запорізької області (далі - казначейська служба) заяву про прийняття виконавчого листа від 26.01.2017 по справі № 333/7007/16-а та реквізитів рахунку з метою перерахунку коштів.

Листом від 14.03.2017 за № 02-08.1/144-351 казначейська служба повідомила позивача про те, що на сьогоднішній момент виконання рішення суду від 12.01.2017 по справі № 333/7007/16-а неможливе, оскільки незрозуміло розмір грошових коштів, які мають бути виплачені стягувану, тобто суми.

Казначейська служба звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про роз'яснення судового рішення стосовно визначення розміру грошових коштів у вигляді грошових одиниць недоплаченої позивачу суми разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік, яка підлягає стягненню з боржника. Проте, Комунарський районний суд м. Запоріжжя відмовив заявнику в наданні роз'яснення, посилаючись на те, що казначейська служба не є стороною по справі.

Після цього, позивач звернувся із заявою від 11.12.2017 до відповідача, з направлення постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 та відповіді казначейської служби, з вимогою здійснити перерахунок та конкретно визначити, яку саме суму недоплаченої щорічної допомоги до 5 травня має бути йому відшкодовано з посиланням на ч.3 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту». Проте, станом на 07.02.2018, відповіді на дану заяву отримано не було.

Не погодившись з вказаними діями відповідача, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд зазначає, що ч.4 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, обставини, стосовно виникнення права у позивача на отримання щорічної допомоги до 5 травня доказуванню не підлягають.

Щодо позовної вимоги, щодо визнання протиправними дії відповідача про відмову в проведенні розрахунку недоплаченої позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Обов'язковою ознакою нормативно-правового акта чи правового акта індивідуальної дії, а також відповідних дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень є створення ними юридичних наслідків у формі прав, обов'язків, їх зміни чи припинення.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть бути оскарженні будь-які рішення (нормативно-правові акти чи правові акти індивідуальної дії), дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, проте, задоволенню підлягають лише ті позовні вимоги, які породжують безпосередні права та обов'язки для позивача та порушують його законні права та інтереси.

Оскільки оскаржувані дії відповідача щодо відмови в проведенні розрахунку недоплаченої позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік позивачем не доведені, тому що, відповідь на заяву від 11.12.2017 на адресу позивача не надходила, а отже не можна зробити висновок що відповідь була б про відмову в проведенні розрахунку, тому в задоволенні цієї позовної вимоги слід відмовити.

Щодо позовної вимоги, стосовно зобов'язання відповідача провести розрахунок недоплаченої позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік з урахуванням постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 по справі №333/707/16-а суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» № 393/96-ВР від 02.10.1996 (далі - Закон № 393/96-ВР), громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 2 ст. 3 Закону № 393/96-ВР визначено, що заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Згідно з положеннями ст. 4 Закону № 393/96-ВР до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких:

- порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян);

- створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод;

- незаконно покладено на громадянина які-небудь обов'язки або його незаконно притягнуто до відповідальності.

Статтею 5 Закону № 393/96-ВР визначені вимоги до звернення, зокрема, ч.8 встановлено, що звернення, оформлене без дотримання зазначених вимог, повертається заявнику з відповідними роз'ясненнями не пізніш як через десять днів від дня його надходження, крім випадків, передбачених частиною першою статті 7 цього Закону.

Відповідно до ч.3 ст. 7 Закону № 393/96-ВР якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз'ясненнями.

Частинами 2 та 3 Закону № 393/96-ВР встановлено, що не розглядаються повторні звернення одним і тим же органом від одного і того ж громадянина з одного і того ж питання, якщо перше вирішено по суті, а також ті звернення, терміни розгляду яких передбачено статтею 17 цього Закону, та звернення осіб, визнаних судом недієздатними.

Рішення про припинення розгляду такого звернення приймає керівник органу, про що повідомляється особі, яка подала звернення.

Згідно з нормами ст.15 Закону № 393/96-ВР, органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, інвалідів Великої Вітчизняної війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз'ясненням порядку оскарження прийнятого рішення

Статтею 20 Закону № 393/96-ВР встановлено терміни розгляду звернень громадян, зокрема, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

На обґрунтовану письмову вимогу громадянина термін розгляду може бути скорочено від встановленого цією статтею терміну.

Звернення громадян, які мають встановлені законодавством пільги, розглядаються у першочерговому порядку.

Розрахунок недоплаченої суми разової грошової допомоги до 5 травня за 2016 рік повинен здійснюватись відповідно до чинного законодавства, зокрема, Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в редакції від 25.12.1998, Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік», Закону України «Про жертви нацистських переслідувань», в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції, на основі і на виконання Бюджетного кодексу України.

Суд зазначає, що позивачем було направлено до відповідача заяву від 11.12.2017 з приміткою «повторно» про здійснення розрахунку та коректного визначення: яку саме суму недоплаченої щорічної допомоги до 5 травня має бути відшкодовано позивачу та було зазначено адресу для направлення відповіді. Про направлення даної заяви в матеріалах адміністративної справи міститься ксерокопія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про отримання уповноваженою особою відповідача за довіреністю 13.12.2018. Проте будь-якої відповіді на адресу позивача, на момент розгляду справи в суді, не надходило.

Таким чином, суд вважає вимоги позивача щодо зобов'язання відповідача провести розрахунок недоплаченої позивачу щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік з урахуванням постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 по справі №333/707/16-а обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене та те, що відповідачем не було надано суду будь-яких пояснень по справі, суд дійшов висновку про наявність порушених прав позивача та підстав для часткового задоволення позовних вимог, оскільки факт відмови в проведенні розрахунку доведений не був.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 АДРЕСА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, 32, м. Запоріжжя, 69107) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Зобов'язання Управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Комунарському району (вул. Чумаченка, 32, м. Запоріжжя, 69107) провести розрахунок недоплаченої ОСОБА_1 АДРЕСА_1 щорічної допомоги до 5 травня за 2016 рік з урахуванням постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2017 по справі №333/707/16-а.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення виготовлено 12.03.2018.

Суддя Ю.П. Бойченко