Справа № 808/1271/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

15 травня 2018 року ( 12 год. 18 хв.)Справа № 808/1271/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

за участю представників:

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - Сергієнко Т.С.,

третьої особи - Воронкова Н.В., Сергієнко Т.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_4 (69002, АДРЕСА_1)

до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна фіскальна служба України (04655, м. Київ- 53, пл. Львівська, 8)

про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Державна фіскальна служба України (далі - третя особа), в якому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 107 770,88 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2018 року.

Ухвалою суду від 10.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 03.05.2018.

В судовому засіданні оголошено перерву до 15.05.2018.

Ухвалою суду від 15.05.2018 в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено з огляду на те, що стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у зв'язку з не своєчасним виконанням рішення суду застосовуються положення частини 2 статті 233 КЗпП України, а не частини3 статті 123 КАС України, тобто строки звернення до суду у цій категорії справ не застосовуються.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначено, що Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року по справі № 808/3576/16 позов ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 26 жовтня 2016 року №3497-о «Про припинення державної служби», поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника Запорізької митниці ДФС, стягнуто з Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 17260,18 грн. Однак, фактично рішення суду про поновлення позивача на роботі виконано лише 04.01.2018. З метою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за період затримки невиконання рішення суду з 23.12.2016 по 03.04.2018 (256 робочих днів) позивач звернувся до суду.

В судовому засіданні представник відповідача та третьої особи проти задоволення позову заперечив з підстав викладених у відзиві на позов, зокрема зазначив, що позивачем не обґрунтовано розрахунку суми 107770,88 грн. середнього заробітку. Представник також зазначив, що позивач у своїй позовній заяві жодним чином не пояснює відсутність вчинення ним жодних дій з метою виконання свої посадових обов'язків, як то звернення до роботодавця або до примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 та Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 по справі №808/3576/16. В задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

Наказом Державної фіскальної служби України від 04.11.2014 № 1214-0 ОСОБА_4 було призначено на посаду начальника Запорізької митниці ДФС.

26 жовтня 2016 року наказом Державної фіскальної служби України № 3497-0 «Про припинення державної служби» позивача було звільнено з посади начальника Запорізької митниці ДФС у зв'язку з відсутністю на службі більш як 150 календарних днів протягом року внаслідок тимчасової непрацездатності, відповідно до частини 2 статті 87 Закону України «Про державну службу».

Вищевказаний наказ позивачем було оскаржено у судовому порядку.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року по справі № 808/3576/16 позов ОСОБА_4 до Державної фіскальної служби України, Запорізької митниці ДФС про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та відшкодування середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено у повному обсязі. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 26 жовтня 2016 року №3497-о «Про припинення державної служби», поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника Запорізької митниці ДФС, стягнуто з Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 17260,18 грн.. В частині поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Запорізької митниці ДФС та виплати середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць 9261 грн. 56 коп. суд звернув постанову до негайного виконання. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі № 808/3576/16 - залишено без задоволення, а постанову Запорізького окружного адміністративного суду - залишено без змін.

15 листопада 2017 року позивачем було направлено лист до в.о. голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_5, відповідно до якого позивач просив повідомити, які дії вчинено та які дії вчиняються Державною фіскальною службою України для виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі № 808/3576/16.

Відповіддю від 12.12.2017 № 16649/М/99-99- 04-03-02-14 «Про розгляд звернення», позивача повідомлено, що на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 у справі № 808/3576/16, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017, Державною фіскальною службою України буде видано наказ про поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Запорізької митниці ДФС.

04.01.2018 в.о. голови Державної фіскальної служби України ОСОБА_5 було винесено наказ № 17-0 «Про виконання рішення суду», яким на виконання постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 у справі № 808/3576/16, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 26.10.2016 №3497-0 «Про припинення державної служби»; поновлено ОСОБА_4 на посаді начальника Запорізької митниці ДФС.

Тобто, Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі № 808/3576/16 було виконано 04 січня 2018 року.

Після ознайомлення позивача з вищевказаним наказом, на підставі наказу Запорізької митниці ДФС від 23.01.2018 № 1-0 «По особовому складу» позивач приступив до виконання обов'язків начальника Запорізької митниці ДФС з 23 січня 2018 року.

Таким чином, у період з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2018 року позивач не працював та заробітної плати не отримував.

З метою стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд виходить із наступного.

Згідно з частиною п'ятою статті 124 Конституції. України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини сьомої статті 235 Кодексу законів про працю України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У відповідності до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 пунктів 2 та 3 ст. 256 КАС України (у редакції, чинній станом на момент ухвалення постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року по справі № 808/3576/16 і ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 р. у справі № 808/3576/161) негайно виконуються постанови суду про: 2) присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; 3) поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Тобто, у даному випадку обов'язок ДФС України був поновити позивача на посаді та обов'язок відповідача сплатити позивачу кошти за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць виник з 23 грудня 2016 року, а обов'язок відповідача сплатити на користь позивача середню заробітну плату за весь час вимушеного прогулу виник з 04 квітня 2017 року.

Проте, постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 22 грудня 2016 року у справі № 808/3576/16 і ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 03.04.2017 у строки, встановлені ч. 7 ст. 235 КЗпП України, виконано не було.

Пунктом 34 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року передбачено, що відповідно до правил ст. 24 КЗпП рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із частиною п'ятою статті 235 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

За змістом статті 236 КЗпП України в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, затримка виконання власником рішення органу по розгляду трудових спорів про поновлення на роботі незаконно звільненого або незаконно переведеного працівника тягне обов'язок власника виплатити працівникові середній заробіток за весь час затримки.

Таким чином, період з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2018 року є періодом вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням Державною фіскальною службою України судового рішення про поновлення позивача на посаді начальника Запорізької митниці ДФС. У вказаний період позивач не працював та заробітної плати не отримував.

Після поновлення позивача на посаді начальника Запорізької митниці ДФС Відповідачем не було виплачено позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу внаслідок затримки виконання Державною фіскальною службою України судового рішення про поновлення на посаді.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком.

З урахуванням цих норм, зокрема абзацем 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац 3 пункту 8 Порядку).

Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час вимушеного прогулу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 23 січня 2012 року.

Згідно з довідкою про середню заробітну плату від 23.02.2018 № 08-70-05-27/100 розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 420,98 грн. Про що відповідач та третя особа не заперечували.

Кількість робочих днів вимушеного прогулу у зв'язку з невиконанням Державною фіскальною службою України рішення суду з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2018 року становить 256 днів.

Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою виконання рішення суду щодо поновлення позивача на посаді становить 420,98*256= 107 770,88 грн. (сто сім тисяч сімсот сімдесят гривень 88 копійок).

Щодо посилання відповідача щодо відсутності вчинення Позивачем жодних дій з метою виконання своїх посадових обов'язків, як то звернення до роботодавця або до примусового виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 року та Дніпропетровського апеляційного суду від 03.04.2017 року по справі № 808/3576/16 суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 22.12.2016 по справі № 808/3576/16 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду від 03.04.2017 по справі № 808/3576/16 було зобов'язано саме Державну фіскальну службу України, а не позивача, вчинити дії, направлені на поновлення ОСОБА_4 на посаді.

Також слід зазначити, що за наявності судового рішення про поновлення особи на посаді обов'язок вчиняти дії на виконання судового рішення виникає саме у роботодавця, який зобов'язаний видати наказ про поновлення особи на посаді та довести його до відому працівника. Чинним законодавством України не передбачено виникнення у особи, поновленої на посаді, обов'язку вчинення якихось додаткових дій, щоб змусити роботодавця виконати судове рішення про поновлення на посаді.

З метою відновлення порушеного права позивача та враховуючи невиконання рішення суду у справі № 808/3576/16, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання заробітку за час вимушеного прогулу за період з 23.12.2016 по 03.01.2018, тобто за 256 робочих днів, що у загальній сумі становить 107770,88 грн. (256 робочих днів *420,98 грн. середній заробіток на займаній посаді).

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з'ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 (69002, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Державна фіскальна служба України (04655, м. Київ- 53, пл. Львівська, 8, ) задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія Синенка, 12, ) на користь ОСОБА_4 (69002, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 107 770,88 грн. (сто сім тисяч сімсот сімдесят гривень 88 коп.) середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23 грудня 2016 року по 03 січня 2018 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено впоєному обсязі та підписано 25.05.2018.

Суддя О.В.Конишева