Справа № 820/3521/18
Суддя: Мороко А.С.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без розгляду

25 травня 2018 р. Справа № 820/3521/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мороко А.С., розглянувши в загальному порядку у письмову провадженні в приміщенні суду у м. Харкові адміністративну справу № 820/3521/18 за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова про зобов'язання вчинити певні дії-,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова провести поновлення та виплату пенсії за віком ОСОБА_1 Шмулівній з 07.10.2009, шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Ухвалою суду від 08.05.2018 вказаний позов залишено без руху та позивачу надано термін для усунення недоліків позовної заяви - десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання до суду оригіналу платіжного документу про сплату судового збору в сумі 704,80 грн та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з обґрунтуванням поважних причин його пропуску або зазначити підстави для поновлення строку.

25 травня 2018 року через канцелярію суду надійшов супровідний лист від представника позивача, до якого долучено квитанцію про сплату судового збору № 0.0..1 від 25.04.2018 на суму 704,80 грн та клопотання про поновлення строку звернення до суду, в обґрунтування якого вказує, що про порушення своїх прав позивач дізнався з рішення відповідача про відмову в поновленні пенсії, яке отримано ним 24.10.2017, позов на адресу суду відправлено 24.04.2018, а тому, шестимісячний строк, передбачений ст. 122 КАС України не пропущено.

Дослідивши матеріали позовної заяви та вказане клопотання, судом встановлено наступне. 28.10.1989 по досягненню пенсійного віку ОСОБА_1 Шмулівній призначена пенсія за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення.

26.12.1992 ОСОБА_1 виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де була прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

До виїзду за кордон позивач був зареєстрований та мешкала за адресою: АДРЕСА_1.

З 1993 року пенсія ОСОБА_1 не виплачувалась.

Із матеріалів справи вбачається, що 08.09.2017 представник позивача, діючи на підставі нотаріальної довіреності, подав до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова особисту заяву позивача про поновлення пенсії.

Листом № 9568-02-1/49 від 18.10.2017 Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повідомило позивача про прийняте рішення комісії з розгляду спірних питань при призначенні (перерахунку) пенсії, що оформлене протоколом № 24 від 15.09.2017.

Так, відповідно до вказаного рішення ОСОБА_1 відмовлено в поновленні пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" у зв'язку із тим, що заява та документи для поновлення виплати пенсії подані з порушенням чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом з вимогами щодо захисту порушених прав, що мали місце з 07.10.2009 року.

Позивач, наполягаючи на задоволенні позовних вимог про поновлення виплати та перерахунок пенсії позивача з 07.10.2009 року, посилався на рішення Конституційного суду України від 07.10.2009 року № 25-рп/2009.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" № 1058-ІV від 09 липня 2003 року виплата пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 51 цього Закону у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від'їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Рішенням Конституційного суду України від 07.10.2009 № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону №1058-ІVщодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційним). Зазначені положення Закону № 1058-ІVвтратили чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава, всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов'язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов'язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, в Україні чи за її межами.

Суд звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009, виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу у органів Пенсійного фонду виник обовязок відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.

Проте наявність обов'язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності, щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, останній повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак, саме з цієї дати розпочався відлік строку звернення до суду.

У відповідності до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, в постанові від 20.02.2018 по справі № 757/12134/14-а колегія суддів Верховного Суду зазначила, що до вказаних правовідносин слід застосувати шестимісячний строк звернення до суду.

Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 08 грудня 2015 року (справи № 21-5653а15) та від 08.06.2016 року (справа № 505/2135/14-а), а також в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 р. по справі № 423/5348/17.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне врахувати висновок Верховного Суду про те, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 123 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами ч. 3 ст. 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2018, вказаний позов надійшов на адресу суду 05.05.2018 (зі штампу поштового відділення, що міститься на конверті, яким відправлено позовну заяву, вбачається дата - 24.04.2018), заяву про поновлення пенсійних виплат до органу пенсійного фонду подано 08.09.2017 та 15.09.2017 позивачу відмовлено у поновленні пенсії, отже, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту в межах шестимісячного строку звернення до суду з 08.09.2017, тобто з дати звернення представника позивача із заявою.

Таким чином, враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 20.02.2018 по справі № 757/12134/14-а, де зазначено, що відлік шестимісячного строку звернення до суду в даній категорій справ починається з дати звернення особи до пенсійного фонду, суд приходить до висновку, про безпідставність посилань представника позивача на ту обставину, що шестимісячний строк звернення до суду починається в момент отримання позивачем рішення про відмову у поновленні пенсії, а саме, з 24.10.2017.

Отже, позивачем порушено шестимісячний строк звернення до суду, який передбачено ч. 2 ст. 122 КАС України.

Крім того, суд звертає увагу на те, що у заявленому клопотанні про поновлення строків звернення до суду представником позивача не вказано будь-яких причин пропуску звернення до суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

За таких обставин, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись статтями 9, 205, 229, 240, 241, 248, 255, 295 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 Шмулівної (просп. Соборний, буд. 160, оф.10.23, м. Запоріжжя, Запорізька область, 69005, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова (майдан Свободи, буд. 5, Держпром, 4 під., 6 пов., м. Харків, 61022, ідентифікаціний код - 41248278) про зобов'язання вчинити певні дії - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвали суду, яка не передбачена статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.С. Мороко