Справа № 810/1992/18
Суддя: Лиска І.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

15 травня 2018 року м. Київ 810/1992/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лиска І.Г., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою суду від 25.04.2018 дану позовну заяву залишено без руху через її не відповідність вимогам статті 160, 161 КАС України. Позивачу надано строк, протягом десяти днів з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків та запропоновано усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду письмових обґрунтувань заявленої моральної шкоди із зазначенням ціни позову та обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди, заявлених до стягнення з відповідачів, а також заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів на підтвердження обґрунтованості підстав, з яких ним було пропущено строк звернення до адміністративного суду.

14.05.2018 від представника позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Надаючи оцінку даній заяві суддя зазначає, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду від 25.04.2018 про залишення позовної заяви без руху в повній мірі.

Так, позивачем подано уточнену позовну заяву із розрахунком завданої моральної шкоди. При здійсненні розрахунку позивач виходив з наступного: строк за який проводиться стягнення 3819 днів, а саме: з 30.03.2007 року по 12.09.2017 року, 3819 днів складає - 127 місяців. За кожен місяць незаконного стягнення, на думку позивача, повинно провадиться відшкодування моральної шкоди виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць стягнення. Мінімальний розмір заробітної плати складає 3723 грн.. Таким чином мінімальний розмір, що підлягає відшкодуванню відповідачем-1 складає 3723 грн. х 127 = 482821 грн.. Але виходячи з принципу розумності та справедливості стягнення 253947,36 грн. з кожного відповідача буде належною компенсацією завданої моральної шкоди.

Вважає, що стягнення наведених сум з відповідачів є обґрунтованим, виходячи з того що саме дану суму відповідачі стягують з позивача, безпідставно, за неіснуючим боргом, в супереч прийнятим рішенням суду, наведені кошти дозволять провести лікувальні та відновлювані заходи стосовно здоровя позивача.

Так, згідно з ч. 1 ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до абз.2 ч.3 вказаної статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На підтвердження завданої моральної шкоди діями відповідачів, позивач надає виписку із медичної карти стаціонарного хворого №934.

Дослідивши дану виписку, судом встановлено, що позивачу встановлено діагноз: стійкі залишкові явища перенесеної ЗЧМТ (1980 рік, контузія головного мозку) у вигляді післітравматичної та дисцикулярної енцефалопатії ІІ-ІІІ ступенів.

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого №934 неможливо встановити причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями відповідачів та госпіталізацією позивача.

Інших доказів, які б підтверджували понесену моральну шкоду (наведення обставин понесення моральної шкоди, суми збитків з письмовими доказами) належних та допустимих доказів на підтвердження даних обставин, позивач не надав.

Крім того, судом запропоновано позивачеві надати пояснення та докази на їх підтвердження щодо існування дійсних, істотних обставин, що обєктивно перешкоджали позивачеві звернутись до суду з адміністративним позовом відповідно до визначених строків які передбачені КАС України.

Позивач надав письмові пояснення, у яких зазначив, що пропустив строк звернення до суду оскільки сталося загострення захворювання позивача, яке відбулося в наслідок чергового стресу після отримання ним 24.03.2018 року постанови про відкриття виконавчого провадження та доведення судовим виконавцем до позивача завідомо неправдивої інформації стосовно припинення виконавчих дій. Позивач здійснює посилання на виписку із медичної карти стаціонарного хворого №934, де зазначено діагноз, лікування та лікувальні і трудові рекомендації. Разом з тим, судом встановлено, що в даній виписці не зазначено, що позивач повинен перебувати на стаціонарному лікуванні, навпаки зазначено що нагляд лікаря невропатолога, гастроентеролога здійснюється за місцем проживання. Крім того у виписці із медичної карти стаціонарного хворого №934 не міститься відомостей про період, упродовж якого позивач був позбавлений фізичної можливості звернутися до суду чи призначити свого представника.

Таким чином позивач мав скористатися свої правом щодо подання адміністративного позову до суду після отримання ним 24.03.2018 постанови про відкриття виконавчого провадження. Фактично про порушення своїх прав позивач дізнався з 24.03.2018 та мав усі можливості скористатися своїм правом щодо звернення до суду особисто або призначити свого представника, оскільки наводить приклади самостійного пересування містом та відвідування різних закладів у власних справах.

Отже надані позивачем пояснення та документи не є підтвердженням поважності причин пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом. Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду позивачем в позовній заяві не наведено.

За таких обставин наведені у позові підстави для поновлення строку звернення до суду з цим позовом, який обчислюється з 24.03.2018 не є поважними, інших поважних причин пропуску цього строку позивачем не наведено, а судом не встановлено. Отже, суд не знайшов підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними. Відтак, клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду задоволенню не підлягає.

Крім того, суд зазначає, що позивач в заяві про поновлення строку звернення до суду особисто зазначає, що звертатися до суду не було ніякої необхідності, так як непорозуміння було вичерпано.

Відповідно до частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Беручи до уваги, що позивач не навів доказів, які б свідчили про існування обставин, що обєктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених ч.2 ст.287 КАС України, а судом зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що позов предявлено позивачем з порушенням десятиденного строку звернення до суду, встановленого статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених ч.2 ст.123 цього Кодексу.

Згідно з ч.2 ст.123 КАС України, передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Керуючись статтями 123, 169, 171, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Київській області, Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії, - повернути позивачеві.

2. Роз'яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

3. Копію ухвали разом з матеріалами позовної заяви надіслати позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Київського апеляційного адміністративного суду протягом пятнадцяти днів з дня проголошення (підписання) ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лиска І.Г.