Справа № 362/1844/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

Київ

справа №362/1844/15-а

провадження №К/9901/10905/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Смоковича М. І.,

суддів: Білоуса О. В., Стрелець Т. Г.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 362/1844/15-а

за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, за участю третьої особи - Міністерства оборони України про визнання неправомірною та скасування постанови Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про відкриття виконавчого провадження від 15 травня 2012 року ВП № 32559036, провадження в якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області, прийняту 12 травня 2016 року у складі головуючого судді Орди О.О., та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду, постановлену 14 липня 2016 року у складі колегії суддів: головуючого - Кузьменка В.В., суддів: Василенка Я.М., Степанюка А.Г.,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Васильківського міськрайонного суду Київської області з адміністративним позовом до Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області, в якому просив: визнати неправомірною та скасувати постанову Відділу державної виконавчої служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про відкриття виконавчого провадження від 15 травня 2012 року ВП № 32559036.

В обґрунтування позову зазначає, що за змістом спірної постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.05.2012 року виконавчий лист № 6а-20/2010 був виданий Васильківським міськрайонним судом Київської області 24 січня 2012 року. З нього вбачається, що рішення суду за яким проводиться стягнення набрало законної сили 24 березня 2011 року, отже Міністерство оборони України на момент звернення із заявою від 10 лютого 2012 року, яку пред'явлено до ДВС 14 травня 2012 року про примусове виконання виконавчого листа від 24 січня 2012 року пропустило річний строк пред'явлення його до виконання, встановлений статтею 22 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 606-XIV).

Крім того, позивач вважає, що оформлення виконавчого документу не відповідало вимогам статті 18 зазначеного Закону.

У відповідності до п.1, 6 статті 26 Закону № 606-XIV, за умов зазначених порушень відповідач зобов'язаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження.

У зв'язку з порушенням ним встановленого статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) строку звернення до суду з позовом з причин необізнаності з вини відповідача про наявність відкритого виконавчого провадження, тобто з поважних причин, просив суд поновити його.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2015 року позов залишений без розгляду в зв'язку з пропуском позивачем строку звернення до суду без поважних причин.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2015 року, ухвала Васильківського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2015 скасована та справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 6 вересня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на вказані рішення.

Статтею 327 КАС України в редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», що набув чинності 15 грудня 2017 року, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.

За правилами частини третьої статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2018 року, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах, касаційна скарга ОСОБА_1 прийнята до провадження.

У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати їх рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування касаційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову мотивував свої висновки тим, що при розгляді справи було встановлено факт подачі виконавчого листа Міністерством оборони України до ВДВС Васильківського РУЮ в Київській Області про стягнення зі скаржника на користь Міністерства оборони України суми заборгованості саме 24 лютого 2012 року. Такі висновки було зроблено судами на підставі показів представника Міністерства оборони України ОСОБА_2, який від імені Міністерства оборони України подавав заяви до ВДВС Васильківського РУЮ в Київській області. При цьому, сам ОСОБА_2 не зміг пояснити чому сталося так, що ці виконавчі листи разом з його заявами були зареєстровані саме 14 травня 2012 року.

На думку особи, що подала касаційну скаргу прийняття до уваги при винесенні рішень про відмову в задоволенні позовних вимог виключно пояснень з боку представника Міністерства оборони України є абсолютно безпідставним та таким, що свідчить про грубе порушення судом статей 8, 11, 70, 71 КАС України.

У письмових запереченнях на касаційну скаргу Міністерство оборони України зазначає, що рішеннями судів встановлено обставини, які підтверджують, що під час пред'явлення документу до виконання воно діяло в межах вимог встановлених статтею 22 Закону № 606-XIV, тому вважає рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими, а доводи касаційної скарги такими, що не спростовують висновки судів, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів - без змін.

Касаційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що згідно виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 24 січня 2012 року Васильківським міськрайонним судом Київської області розглянуто цивільну справу №6а-20/2010р. за адміністративним позовом ОСОБА_1 та інших до Міністерства оборони України про визнання дій та бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправним та зобов'язання вчинити дії та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь Міністерства Оборони України кошти в розмірі 42567,44 гривень.

Міністерство оборони України 24 лютого 2012 року звернулось до ВДВС Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа, виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 24 січня 2012 року у справі №6а-20/2010 від 10 лютого 2012 року та надало оригінал виконавчого листа та копію довіреності.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначав, що 3-ю особою по справі виконавчий лист був пред'явлений до виконання в межах встановленого законом річного строку, недоліки щодо оформлення виконавчого листа не були перешкодою для прийняття його до виконання та дійшов висновку про правомірність постанови про відкриття виконавчого провадження. Суд апеляційної інстанції повністю погодився з такими висновками.

Спростовуючи висновки судів щодо правильності встановлення дати пред'явлення виконавчого документу до виконання позивач в касаційній скарзі посилається на встановлення судами зазначеного факту неналежними доказами. Оскільки вважає, що заява з відміткою ВДВС Васильківського РУЮ в Київській області від 24 лютого 2012 року не може виступати в якості доказу, так як з цієї заяви неможливо зробити висновок, що вона має відношення саме до позивача. Інші докази, які б підтверджували, що саме 24 лютого 2012 року є датою звернення до відповідача відсутні.

Зазначає, що згідно матеріалів справи, Міністерство оборони України звернулося із заявою про відкриття виконавчого провадження лише 14 травня 2012 року, що підтверджується текстом постанови ВДВС Васильківського РУЮ в Київській області про відкриття виконавчого провадження.

Про це, на його думку, свідчать і відомості з витягу з журналу реєстрації вхідних документів про відкриття виконавчого провадження №1 за період з 09 лютого 2012 року по 27 червня 2012 року, відповідно до яких 14 травня 2012 було зареєстровано лише одну заяву представника Міністерства оборони України ОСОБА_2 про виконання виконавчого листа №6а20 від 24 січня 2012 року щодо стягнення боргу з ОСОБА_1 в розмірі 42567,44 грн. Що ж до відомостей за 24 лютого 2012 року судом встановлено, що журнал було вилучено для знищення.

Міністерство оборони України наполягає в запереченнях на тому, що їх представник ОСОБА_3 24 лютого 2012 року подав заяву до ВДВС Васильківського РУЮ в Київській області на виконання виконавчого листа зокрема щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Міністерства оборони України боргу в розмірі 42567,44 гривень та на його примірнику заяви ВДВС Васильківського МРУЮ було проставлено штамп з датою прийняття 24 лютого 2012 року. Заяви на кожного боржника окремо ним разом з виконавчими листами було передано до канцелярії в той же день. Через деякий час коли він дізнався що виконавчий документ було повернуто, ним ще раз подавались ці виконавчі листи на виконання. Чому сталося так що дані виконавчі листи разом з його заявами були зареєстровані саме 14 травня 2012 року йому не відомо.

Перевіряючи доводи касаційної скарги щодо неправильного встановлення судами дати пред'явлення виконавчого листа для виконання та заперечення третьої особи Верховний Суд України зазначає таке.

У відповідності до п. 1 частини другої статті 17 Закону № 606-XIV підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема: виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті.

Згідно частини першої статті 25 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення виконавчого документа до виконання і цей документ відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, та пред'явлений до виконання до органу державної виконавчої служби за належним місцем виконання рішення.

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 606-XIV, виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

По справі встановлено, що Міністерством оборони України було пред'явлено до виконання виконавчий лист у справі № 6а-20/2010р. саме 24 лютого 2012 року, а не 14 травня 2012 року, отже, Міністерством оборони України не був пропущений річний строк пред'явлення до виконання виконавчого листа у справі № 6а-20/2010.

Про те, що заяву було подано своєчасно, свідчать відбиток печатки ВДВС Васильківського МУЮ від 24 лютого 2012 року (копія заяви з відбитком є в матеріалах справи а. с. 43), покази представника відповідача.

Доводи касаційної скарги, що заява з відміткою про отримання 24 лютого 2012 року ВДВС Васильківського РУЮ в Київській області виконавчого листа від 24 березня 2011 року по справі № 6а-20/2010р., не має відношення до Скаржника є безпідставними, тому що вказана заява містить інформацію щодо передачі на виконання, виконавчих листів виданих Васильківським міжрайонним судом Київської області, зокрема щодо ОСОБА_1 та суми стягнення - 42567,44 гривень, таке дозволяє ідентифікувати боржника, як позивача у цій справі. При цьому факт реєстрації заяви 14 травня 2012 року не спростовує факт отримання останньої 24 лютого 2012 року.

Враховуючи викладене, державний виконавець був зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий лист, по якому не закінчився строк пред'явлення його до виконання, спірна постанова про відкриття виконавчого провадження № 32559036 від 15 травня 2012 року з підстав, зазначених позивачем скасуванню не підлягає.

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, судами першої та апеляційної інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки судів про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

За такого правового врегулювання та обставин справи, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо правомірності прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, оскільки на час прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження строк пред'явлення виконавчого листа до виконання не закінчився.

Відповідно до частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Доводи, які містяться в касаційній скарзі, висновків судів та обставин справи не спростовують.

Керуючись статтями 3, 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд

п о с т а н о в и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2016 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий М. І. Смокович

Судді О. В. Білоус

Т. Г. Стрелець