Справа № 816/2223/17
Суддя: М.В. Довгопол
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/2223/17

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Довгопол М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Гнітько О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - Підопригори О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправними та скасування наказів, зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2017 року ОСОБА_3 звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості про визнання протиправним та скасування наказу Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 20l7 року про зняття ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) з обліку як безробітної з 25 квітня 2017 року та припинення виплати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) допомоги по безробіттю з 02 травня 2017 року; визнання протиправним та скасування наказу Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 79 від 20 листопада 2017 року "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3"; зобов'язання Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості поновити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) на обліку як безробітну з 25 квітня 2017 року; зобов'язання Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості поновити нарахування ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) допомоги по безробіттю з 02 травня 2017 року (відповідно до уточненої позовної заяви) /а.с. 107-119, т.1/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2017 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 22 січня 2018 року в ході підготовчого засідання прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову, відповідно до якого позовні вимоги до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості викладено у наступній редакції: визнати протиправним та скасувати наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 20l7 року про зняття ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) з обліку як безробітної з 25 квітня 2017 року та припинення виплати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) допомоги по безробіттю з 02 травня 2017 року; визнати протиправним та скасувати наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 79 від 20 листопада 2017 року "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3"; зобов'язати Гадяцьку міськрайонну філію Полтавського обласного центру зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) допомогу по безробіттю за період з 26.10.2017 по 26.12.2017 /а.с. 170-171, т.1/.

Ухвалою суду від 06 лютого 2018 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову № 2, згідно із якою позовні вимоги викладено у наступній редакції:

1) визнати протиправним та скасувати наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 20l7 року про зняття ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) з обліку як безробітної з 25 квітня 2017 року та припинення виплати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) допомоги по безробіттю з 02 травня 2017 року;

2) визнати протиправним та скасувати наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 79 від 20 листопада 2017 року "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3";

3) зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1) допомогу по безробіттю за період з 26.10.2017 по 26.12.2017 /а.с. 232-234, т.1/.

Також ухвалою суду від 06 лютого 2018 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача Полтавський обласний центр зайнятості (надалі по тексту - Полтавський ОЦЗ, відповідач 2), продовжено строк підготовчого провадження у справі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що у зв'язку із звільненням її із посади першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі та відсутністю підходящої роботи звернулася до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, наказом якого від 28.04.2017 № НТ 170428 їй було надано статус безробітної з 25.04.2017, а на підставі наказу від 03.05.2017 № НТ170503 призначено допомогу по безробіттю та розпочато виплату допомоги по безробіттю з 02.05.2017. Зауважувала, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року, зміненою в частині постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, її поновлено на посаді першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області. Після отримання 03 листопада 2017 року постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року на прийомі у спеціаліста Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості 09 листопада 2017 року надано копії судових рішень першої та апеляційної інстанції та повідомлено, що фактично судові рішення в частині поновлення на роботі не виконані з огляду на те, що юридична особа, в якій поновлено позивача, станом на 30 березня 2017 року припинена внаслідок реорганізації. Однак наказом Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 2017 року позивача знято з обліку як безробітну з 25 квітня 2017 року та припинено виплату допомоги по безробіттю з 02 травня 2017 року, а наказом № 79 від 20 листопада 2017 року вирішено, що позивачем підлягають поверненню кошти, виплачені як допомога по безробіттю з 04.07.2017 по 26.10.2017 в сумі 20849,20 грн. Позивач вважає, що відповідач не мав правових підстав для прийняття вказаних наказів, оскільки станом на 03.07.2017 постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 не набрала законної сили, в тому числі, в частині поновлення позивача на посаді, натомість зазначене судове рішення набрало законної сили 17.10.2017, при цьому позивач фактично не була поновлена на посаді, що підтверджується даними трудової книжки. Також зауважувала, що у разі поновлення безробітного на роботі за рішенням суду відповідач як орган Фонду соціального страхування має право здійснювати утримання суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному - із роботодавця, а з особи, зареєстрованої як безробітна, - лише у разі встановлення факту отримання коштів на підставі недостовірних відомостей, поданих такою особою, натомість у наказі № 79 від 20.11.2017 відсутні посилання на те, що позивачем подано недостовірні відомості відповідачеві. Враховуючи те, що позивача фактично поновлено на посаді 26.12.2017, вважає, що належним способом захисту її порушеного права, крім визнання протиправними та скасування наказів, є зобов'язання нарахувати та виплатити ОСОБА_3 допомогу по безробіттю за період з 26.10.2017 по 26.12.2017 (по дату фактичного поновлення її на посаді).

У відзиві за позовну заяву, який надійшов до суду 22.01.2018, Гадяцька міськрайонна філія Полтавського обласного центру зайнятості (надалі - відповідач 1) посилалася на правомірність винесених наказів з підстав надання позивачем копії постанови суду від 03 липня 2017 року про її поновлення на посаді лише 09 листопада 2017 року, чим порушено вимоги Порядку реєстрації безробітних, і при встановленні суб'єктів відповідальності, з яких має бути утримана сума матеріального забезпечення, що підлягає поверненню, також враховано факт несвоєчасного повідомлення позивачем про наявність судового рішення про поновлення її на роботі /а.с. 172-176, т.1/.

У відповіді на відзив, яку подано до суду 01.02.2018, позивач наголошувала на помилковість доводів відповідача про невчасність неповідомлення позивачем про існування рішення про поновлення її як безробітної особи на роботі. Посилалася на положення статті 45 Закону України "Про зайнятість населення", якою визначено, що підставою припинення реєстрації безробітного є поновлення на роботі за рішенням сулу, що набрало законної сили. Звертала увагу, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача. Також вказувала, що відповідачем не доведено умисне невиконання позивачем своїх обов'язків та зловживання ними. Зауважувала, що 09 листопада 2017 року фахівцю з питань зайнятості першої категорії Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_4 позивачем під розпис надано судові рішення першої та апеляційної інстанцій у справі № 816/584/17 щодо поновлення позивача на посаді, відтак посилання в акті № 100 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 20 листопада 2017 року, на те, що позивачем надано копію постанови суду від 03.07.2017 про поновлення ОСОБА_3 на роботі з 31.03.2017, не відповідають дійсності /а.с. 221-225, т.1/.

27 лютого 2018 року до суду надійшов відзив на позов Полтавського обласного центру зайнятості, в якому відповідач 2 посилався на правомірність спірних наказів, вказуючи на те, що судові рішення у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника виконуються негайно, а відповідно до статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» зареєстровані особи зобов'язані інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону, зокрема, поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили. Стверджував, що позивач несвоєчасно повідомила службу зайнятості про обставини, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, що призвело до переплати державних коштів, внаслідок чого прийнято рішення про повернення допомоги по безробіттю /а.с. 15-20, т.2/.

У відповіді на відзив Полтавського обласного центру зайнятості, яка надійшла до суду 06 березня 2018 року, позивач звертала увагу суду на те, що станом 09.11.2017 (дата подання працівнику служби зайнятості копій судових рішень у справі про поновлення) позивач мала статус безробітної, підтвердженням чого слугувала відсутність запису про її поновлення в трудовій книжці, а також лист Пенсійного фонду України від 17.08.2017 № 11595/ф-102, копія якого надана також фахівцю служби зайнятості. Також зауважувала про помилковість висновків відповідача 2 про зарахування судом часу вимушеного прогулу до трудової діяльності та нарахування заробітної плати, оскільки з 31 березня по 17 жовтня 2017 року на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, а за період з 18 жовтня по 19 грудня 2017 року - ні середній заробіток, ні заробітна плата позивачеві не нараховувалась роботодавцем, натомість страховий стаж буде збережено тільки у випадку сплати роботодавцем податків та обов'язкових платежів із суми виплаченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, наголошувала на ненаданні відповідачем2 доказів умисного невиконання позивачем обов'язків та зловживання ними /а.с. 29-39, т.2/.

16 березня 2018 року відповідачем 2 подано до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначено про те, що Полтавський обласний центр зайнятості та його структурні підрозділи не є суб'єктами владних повноважень. Також вказано, що зняття з обліку позивача та припинення виплати допомоги по безробіттю здійснено згідно з чинним законодавством, оскільки позивач відносилася до категорії зайнятого населення та за нею зберігся страховий стаж. Крім того, наголошено, що позивач була поінформована про відповідальність за подання завідомо недостовірних даних чи умисне неповідомлення відомостей, що впливають на умови призначення допомоги по безробіттю, однак нею допущено несвоєчасне повідомлення про наведені обставини /а.с. 73 - 77 т. 2/.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 14 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила задовольнити його в повному обсязі.

Представник відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

25 квітня 2017 року позивач звернулася до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості із заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та про призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю /а.с. 186 т. 1/, за наслідками розгляду яких наказом Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 28 квітня 2017 року № НТ 170428 ОСОБА_3 надано статус безробітної з 25.04.2017, а наказом від 03 травня 2017 року № НТ170503 призначено допомогу по безробіттю з 02.05.2017, про що свідчить витяг з наказів про прийняті рішення по ОСОБА_3 /а.с. 187, т.1/.

Також 25 квітня 2017 року ОСОБА_3 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, треті особи: голова правління Пенсійного фонду України Зарудний Олексій Борисович, Гадяцьке об'єднане управління Пенсійного фонду України Полтавської області, ОСОБА_6, в якому просила: визнати протиправним та скасувати пункт 8 наказу Пенсійного фонду України №224-о від 29.03.2017 "Про звільнення керівників територіальних управлінь Пенсійного фонду України в Полтавській області" щодо звільнення ОСОБА_3 з посади першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області у зв'язку з реорганізацією; поновити ОСОБА_3 на державній службі на посаді першого заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 31.03.2017; стягнути з Пенсійного фонду України на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2017.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі № 816/584/17 адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано пункт 8 наказу Пенсійного фонду України від 29.03.2017 №224-о "Про звільнення керівників територіальних управлінь Пенсійного фонду України в Полтавській області" щодо звільнення ОСОБА_3 з посади першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області. Поновлено ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017. Стягнуто з Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2017 по день поновлення за вирахуванням податків та обов'язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017 та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання /а.с. 59-62, т.1, а.с. 194 - 200, т. 2/.

05 липня 2017 року Полтавським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_3 виконавчі листи по адміністративній справі № 816/584/17 в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку в межах суми стягнення за один місяць /а.с. 136 - 137, т.2/.

06 липня 2017 року позивач звернулась із заявою про її поновлення на посаді до Голови Правління Пенсійного фонду України, у відповідь на яку Пенсійним фондом України надіслано лист від 27 липня 2017 року № 10163/Ф-11, в якому зазначено про незрозумілість рішення суду у справі № 816/584/17 з огляду на те, що управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області припинено як юридична особа та повідомлено про звернення до суду із заявою від 11.07.2017 про роз'яснення судового рішення /а.с. 53-54, т.1/.

Ухвалою суду у справі № 816/584/17 від 28 липня 2018 року у задоволенні заяви Пенсійного фонду України про роз'яснення судового рішення відмовлено /а.с. 63-65, т.1/.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду у справі № 816/584/17 від 17 жовтня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задоволено частково. Апеляційні скарги Пенсійного фонду України, Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області залишено без задоволення. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017р. по справі № 816/584/17 змінено в частині стягнення з Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_3 середнього заробітку за час вимушеного прогулу виклавши в такій редакції: Стягнути з Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.03.2017 по 17.10.2017 року в сумі 54547,29 грн. Постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017р. по справі № 816/584/17 скасовано в частині відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу. Прийнято в цій частині нову постанову, якою стягнуто на користь ОСОБА_3 з бюджету за рахунок асигнувань Пенсійного фонду України 15 000 ( п'ятнадцять тисяч) грн. В іншій частині постанову залишено без змін /а.с. 70-73, т.1, а.с. 201 - 207 т. 2/.

Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року позивачем отримано 03 листопада 2017 року, про що свідчить копія конверту та відомості про відстеження поштових пересилань із офіційного сайту Укрпошти /а.с. 67 - 68 т. 1/.

09 листопада 2017 року позивачем подано до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості копії судових рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі № 816/584/17, що не заперечувалося представником відповідачів в ході судового розгляду даної справи, та зазначено про помилковість тверджень у заявах по суті справи про те, що позивачем подано лише постанову суду першої інстанції.

10 листопада 2017 року відповідачем 1 винесено наказ № НТ171110 щодо, зокрема, припинення реєстрації безробітної ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 25 квітня 2017 року та припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 02 травня 2017 року /а.с. 126 - 129 т.2 /.

13 листопада 2017 року позивач звернулась до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості стосовно надання пояснень з приводу зняття її з обліку з врахуванням фактичного невиконання рішення суду про її поновлення та поновлення її на обліку /а.с. 32-33, т. 1/.

Того ж дня ОСОБА_3 також звернулась на Урядову гарячу лінію з тотожною заявою, у відповідь на яку отримано лист від 23 листопада 2017 року № 16/04/3873-17 /а.с. 41-45, т.1/.

16 листопада 2017 року Полтавським окружним адміністративним судом видано ОСОБА_3 виконавчий лист по справі № 816/584/17, в якому зазначено про набрання судовим рішенням законної сили 17 жовтня 2017 року /а.с. 138, т.2/, та який із заявою про примусове виконання надіслано до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України /а.с. 74-76, т.1/.

Фахівцем з питань зайнятості 1 категорії відділу організації працевлаштування населення Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості ОСОБА_4 проведено звірку (перевірку) правомірності отримання допомоги по безробіттю ОСОБА_3, за результатами якої складено акт № 100 розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним від 20 листопада 2017 року /а.с. 10 т. 2/. Розслідуванням встановлено, що в період перебування на обліку в Гадяцькій міськрайонній філії Полтавського обласного центру зайнятості з 25.04.2017 по 09.11.2017 ОСОБА_3 було поновлено на посаді першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017 на підставі постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 у справі № 816/584/17. Дану постанову гр. ОСОБА_3 надала до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості 09.11.2017, чим порушила вимоги частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення». Згідно із висновком акту відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» частина незаконно отриманих коштів, виплачених як допомога по безробіттю, в сумі 20849,20 грн за період з 04.07.2017 по 26.10.2017 підлягає поверненню особою.

20 листопада 2017 року Гадяцькою міськрайонною філією Полтавського обласного центру зайнятості винесено наказ № 79 від "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3", який направлено позивачеві разом із супровідним листом від 21 листопада 2017 року № 978 /а.с. 34-37 т. 1/. Зазначеним наказом передбачено повернення позивачем коштів в сумі 20849,20 грн, виплачених як допомога по безробіттю за період 04.07.2017 по 26.10.2017.

Наказом Пенсійного фонду України від 19.12.2017 № 685-о поновлено ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 31 березня 2017 року на підставі постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017 та постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 17.10.2017 у справі № 816/584/17 /а.с. 139, т. 1/.

Згідно із наказом Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області від 22 грудня 2017 року № 37-ОС оголошено наказ Пенсійного фонду України від 19.12.2017 № 685-о «Щодо поновлення на посаді ОСОБА_3.» /а.с. 137 т. 1/.

19 грудня 2017 року до трудової книжки позивача внесено запис № 29 на підставі наказу Пенсійного фонду України від 19.12.2017 № 685-о наступного змісту «запис за номером 26 вважати недійсним. Поновлено на посаді першого заступника начальника Гадяцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області з 31 березня 2017 року» /а.с. 144 т. 1/.

26 грудня 2017 року позивачем подано заяву до Гадяцького міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, в якій повідомлено про наказ Пенсійного фонду України від 19.12.2017 № 685-о та зазначено про те, що позивач ознайомлена з ним 26.12.2017, та тією ж датою внесено запис до її трудової книжки на підставі вказаного наказу /а.с. 141 т. 1 /.

Не погодившись із наказами Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 10 листопада 2017 року № НТ171110, від 20 листопада 2017 року № 79, та вважаючи за необхідне зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_3 допомогу по безробіттю за період з 26.10.2017 по 26.12.2017, позивач звернулася до суду.

Згідно із частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи відповідність оскаржуваних наказів критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та надаючи правову оцінку аргументам учасників справи, суд виходить з наступного.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Законом України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ (далі - Закон № 1533-ІІІ), Законом України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 № 5067-VI (далі - Закон № 5067-VI), Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198 (далі - Порядок №198) та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 1 Закону № 5067-VI безробітний - особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 43 Закону № 5067-VI статусу безробітного може набути: особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи.

За змістом частини 2 статті 43 Закону № 5067-VI статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Підстави припинення реєстрації безробітного визначені статтею 45 Закону № 5067-VI.

Матеріалами справи підтверджено, що наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 2017 року в частині припинення реєстрації безробітної ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 25 квітня 2017 року прийнято на підставі абзацу 10 пп. 1 п. 37 Порядку № 198, а в частині припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 02 травня 2017 року - у зв'язку з поновленням на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили відповідно до пп. 2 п. 1 ст.45 Закону України «Про зайнятість населення», пп. 2 п. 1 ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та пп. 2 п. 1 частини V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі її одноразової виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» /а.с. 126 - 129 т. 2/.

Надаючи правову оцінку вказаному наказу, суд враховує наступне.

Пунктом 2 частини 1 статті 45 Закону № 5067-VI передбачено, що реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється у разі: поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

За приписами пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 № 198, центр зайнятості припиняє реєстрацію, зокрема, з дня поновлення зареєстрованого безробітного на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили.

Системний, логічний та граматичний аналіз вказаних норм законодавства свідчить, що підставою для припинення реєстрації безробітного у разі поновлення його на роботі за рішенням суду є не лише наявність судового рішення про поновлення на роботі, а власне факт поновлення особи на роботі за рішенням суду, яке набрало законної сили. Інше тлумачення зазначених законодавчих положень не узгоджувалося б із гарантованим Конституцією України правом громадян на соціальний захист та із визначеннями безробітної особи, наведеним у Законі № 5067-VI, оскільки у разі не забезпечення фактичного виконання судового рішення про поновлення на роботі, відсутні підстави вважати особу такою, що має роботу та заробіток як джерело існування.

При цьому суд бере до уваги, що відповідно до положень статті 65 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується невідкладно в порядку, визначеному статтею 63 цього Закону.

Рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

В ході розгляду справи судом встановлено, що постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №816/584/17, крім іншого, поновлено ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017. Дану постанову суду в частині поновлення ОСОБА_3 на посаді першого заступника начальника управління Пенсійного фонду України в Гадяцькому районі Полтавської області з 31.03.2017 та в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць допущено до негайного виконання /а.с. 59-62, т.1/.

За змістом частин 1, 3 статті 254 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції на час прийняття рішення суду у справі 816/584/17) постанова або ухвала суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Водночас відповідно до пункту 3 частини першої статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби підлягає негайному виконанню.

Таким чином, негайне виконання - це виконання постанови суду до набрання нею законної сили. Негайне виконання спрямоване на усунення можливої небезпеки, що може настати за час від прийняття постанови до часу набрання нею законної сили.

Судом встановлено, що постанова Полтавського окружного адміністративного суду від 03 липня 2017 року у справі №816/584/17 набрала законної сили лише 17 жовтня 2017 року, тобто у день набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження, незважаючи на те, що в частині поновлення на посаді була допущена до негайного виконання.

Фактичне поновлення позивача на посаді, з урахуванням норм трудового законодавства та Закону України «Про виконавче провадження», на підставі рішення суду, що набрало законної сили, відбулося 19 грудня 2017 року - день винесення наказу Пенсійного фонду України від 19.12.2017 № 685-о «Що поновлення на посаді ОСОБА_3.» та внесення до трудової книжки позивача запису № 29 на підставі вказаного наказу.

Суд критично оцінює твердження позивача про те, що запис до трудової книжки про поновлення на роботі внесено лише 26.12.2017, оскільки запис № 29 у трудовій книжці щодо поновлення позивача датований саме 19.12.2017 /а.с. 144 т. 1/.

Таким чином, наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 2017 року в частині припинення реєстрації безробітної ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 25 квітня 2017 року прийнято передчасно, безпідставно, без урахування усіх обставин, які мали значення для його прийняття, зокрема, встановлення факту поновлення позивача. З огляду на положення чинного законодавства відповідач 1 мав правові підстави для припинення реєстрації позивача як безробітного лише 19 грудня 2017 року.

Відносно наказу Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 2017 року в частині припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 02 травня 2017 року, суд бере до уваги наступне.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі: поновлення безробітного на роботі за рішенням суду.

Згідно із підпунктом 2 пункту 1 розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, виплата допомоги по безробіттю припиняється в разі: припинення реєстрації безробітного з підстав, передбачених Порядком реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року N 198 (з дня припинення реєстрації або в разі невідвідування без поважних причин центру зайнятості).

Враховуючи те, що відповідачем 1 передчасно припинено реєстрацію позивача як безробітного, суд приходить до висновку, що припинення виплати позивачеві допомоги по безробіттю у зв'язку із припиненням реєстрації безробітного також є необґрунтованим.

Підсумовуючи наведене вище, наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 2017 року в частині припинення реєстрації безробітної ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 25 квітня 2017 року та припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 02 травня 2017 року, прийнятий за відсутності визначених законодавством підстав, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мали значення для прийняття такого рішення, а відтак підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги у цій частині - задоволенню.

Надаючи оцінку правомірності наказу Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 79 від 20 листопада 2017 року "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3", суд виходить з наступного.

Із змісту вказаного наказу вбачається, що його прийнято на підставі, зокрема, статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", акту перевірки № 100 від 20 листопада 2017 року, у зв'язку із порушенням позивачем частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення».

Частиною 2 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 02.03.2000 № 1533-ІІІ встановлено, що застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг.

Вказаній нормі кореспондують положення пункту 4 частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення», за змістом яких зареєстровані безробітні зобов'язані: інформувати територіальний орган центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, протягом трьох робочих днів про обставини припинення реєстрації, визначені у частині першій статті 45 цього Закону.

Згідно із частиною 3 статті 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.

Судом встановлено, що обставиною, що впливала на умови виплати позивачу забезпечення та надання соціальних послуг, було поновлення її на посаді 19.12.2017 за рішенням суду, яке набрало законної сили.

При цьому матеріалами справи підтверджено, що постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року у справі № 816/584/17 , якою змінено постанову Полтавського окружного адміністративного суду від 03.07.2017, позивачем отримано 03 листопада 2017 року /а.с. 67 - 68 т. 1/ і 09 листопада 2017 року позивачем подано до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості копії судових рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі № 816/584/17, які в частині поновлення позивача на посаді не були фактично виконані.

26 грудня 2017 року позивачем подано заяву до Гадяцького міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості, в якій повідомлено про наказ Пенсійного фонду України від 19.12.2017 № 685-о «Щодо поновлення на посаді ОСОБА_3.» /а.с. 141 т. 1 /.

Суд наголошує, що факт прийняття Полтавським окружним адміністративним судом 03.07.2017 постанови у справі 816/584/17, яка не набрала законної сили, не є обставиною, яка впливала на умови виплати позивачу забезпечення та надання соціальних послуг, та обставиною припинення реєстрації, визначеною у частині першій статті 45 Закону України «Про зайнятість», тому позивач не мала обов'язку інформувати про її наявність відповідача 1. Враховуючи те, що після набрання законної сили вказаною постановою, 17 жовтня 2017 року, позивача не було фактично поновлено, зазначені вище обставини також були відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку, що позивачем не порушено вимоги частини 2 статті 44 Закону України «Про зайнятість населення».

Натомість відповідачем 1 не обґрунтовано та не підтверджено належними і достатніми доказами, що позивачем допущено умисне невиконання своїх обов'язків та зловживання ними, а тому і правові підстави стягнення з неї суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг.

При цьому суд враховує, що відповідно до частини 4 статті 35 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Частиною 1 статті 34 вказаного Закону також передбачено, що Фонд має право стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Отже, саме із роботодавця утримуються сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 79 від 20 листопада 2017 року "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3" є безпідставним, прийнятим без урахування усіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, а тому підлягає визнанню протиправним та скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Надаючи оцінку вимогам позивача про зобов'язання Полтавського обласного центру зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_3 допомогу по безробіттю за період з 26.10.2017 по 26.12.2017, суд виходить з наступного.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону України «Про зайнятість населення» передбачено, що кожен має право на соціальний захист у разі настання безробіття, що реалізується шляхом: участі в загальнообов'язковому державному соціальному страхуванні на випадок безробіття, яке передбачає матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Відповідно до частини 2 статті 34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" Фонд зобов'язаний виплачувати забезпечення та надавати соціальні послуги, передбачені цим Законом.

За змістом пунктів 1, 2 розділу ІІ Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 15.06.2015 № 613, допомога по безробіттю призначається центрами зайнятості з восьмого дня після реєстрації безробітного за його особистою заявою за формою, наведеною в додатку 1 до цього Порядку.

Загальна тривалість виплати допомоги по безробіттю застрахованим особам не може перевищувати 360 календарних днів (особам передпенсійного віку - не більше 720 календарних днів) протягом двох років з дня її призначення.

Згідно з підпунктом 1 пункту 7 Положення про Полтавський обласний центр зайнятості, затвердженого наказом Державної служби зайнятості від 12.05.2017 № 62, регіональний центр зайнятості, відповідно до покладених на нього завдань, у порядку визначеному законодавством: забезпечує надання соціальних послуг, здійснює нарахування та виплату матеріального забезпечення відповідно до законів України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та "Про зайнятість населення" /а.с. 88 - 93 т. 2/.

Суд бере до уваги, що наказом від 03 травня 2017 року № НТ170503 позивачеві призначено допомогу по безробіттю з 02.05.2017 /а.с. 187, т.1/.

Наказом Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 10 листопада 2017 року № НТ171110 припинено виплату допомоги по безробіттю ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 02 травня 2017 року /а.с. 126 - 129 т.2 /.

Згідно із довідкою Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 04.12.2017 № 6790 ОСОБА_3 нарахування допомоги по безробіттю проведено з 02.05.2017 по 26.10.2017 /а.с. 48 т.1/. При цьому судом встановлено із пояснень представників відповідачів, відомостей персональної картки позивача /а.с. 49 т. 2/, що допомога позивачу нарахована по 26.10.2017 року включно.

Беручи до уваги те, що суд дійшов висновку про неправомірність наказу Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості від 10 листопада 2017 року № НТ171110 в частині припинення виплати допомоги по безробіттю, враховуючи те, що підстави для припинення виплати такої допомоги виникли лише 19.12.2017, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги та зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості нарахувати та виплатити ОСОБА_3 допомогу по безробіттю за період з 27 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року.

Позовні вимоги в частині зобов'язання нарахувати та виплатити допомогу по безробіттю за 26.10.2017 та за період з 19.12.2017 по 26.12.2017 задоволенню не підлягають, зважаючи на те, що допомогу по безробіттю за 26.10.2017 позивачу нараховано і отримання усіх нарахованих сум позивачем не заперечується, а з 19.12.2017 виникли підстави для припинення реєстрації позивача як безробітного та припинення виплати допомоги по безробіттю.

Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При цьому частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідачів, відтак вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.

На підтвердження оплати витрат на правову допомогу позивачем до матеріалів справи надано копії посвідчення адвоката України НОМЕР_3, договору про надання правової (правничої) допомоги від 07.12.2017 №07/12, квитанції від 11.12.2017 № NOPMU36805, акту виконаних робіт № 1 від 11.12.2017, а також оригінал ордеру № 037111 про надання правової допомоги /а.с. 94-101, 124, т.1/.

Згідно з частиною другою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат /частина третя статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України/.

Відповідно до частини четвертої згаданої статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зауважує, що дана справа не відноситься до справ незначної складності, розмір понесених позивачем витрат на оплату послуг адвоката співмірний із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного центру зайнятості на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн.

Відомостей про понесення позивачем інших судових витрат суду не надавалось, відтак підстави для вирішення питання їх розподілу відсутні.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30.01.2003 №3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

А у Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб'єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду" (зокрема, пункт 43 рішення від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України").

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 06.09.1978 у справі "Класс та інші проти Німеччини", "одним з основоположних принципів демократичного суспільства є принцип верховенства права, пряме посилання на який міститься у преамбулі Конвенції. Із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права людини має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури" (пункт 55).

З огляду на викладене, встановлення судом контролю за виконанням судового рішення є заходом для забезпечення конституційного права громадянина на судовий захист.

Зважаючи на обставини даної справи, суд, з метою відновлення порушених прав ОСОБА_3, на виконання завдань адміністративного судочинства, визначених частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в даній адміністративній справі.

А відтак, суд вважає за доцільне зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) до Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості (місцезнаходження - вул. Шевченка, 1А, м. Гадяч, Полтавська область, 37300), Полтавського обласного центру зайнятості (місцезнаходження - вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 03491234) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № НТ 171110 від 10 листопада 2017 року в частині припинення реєстрації безробітної ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 25 квітня 2017 року та припинення виплати допомоги по безробіттю ОСОБА_3 (персональна картка № НОМЕР_2) з 02 травня 2017 року.

Визнати протиправним та скасувати наказ Гадяцької міськрайонної філії Полтавського обласного центру зайнятості № 79 від 20 листопада 2017 року "Про повернення допомоги по безробіттю ОСОБА_3".

Зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості (місцезнаходження - вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 03491234) нарахувати та виплатити ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) допомогу по безробіттю за період з 27 жовтня 2017 року по 18 грудня 2017 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Полтавського обласного центру зайнятості (місцезнаходження - вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 03491234) на користь ОСОБА_3 (місце проживання - АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 грн (шість тисяч п'ятсот гривень .

Зобов'язати Полтавський обласний центр зайнятості (місцезнаходження - вул. Сінна, 45, м. Полтава, 36039, ідентифікаційний код 03491234) подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Повне рішення складено 25 травня 2018 року.

Суддя М.В. Довгопол