Справа № 812/479/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року справа №812/479/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Василенко Л.А., Шишова О.О., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року (повний текст складено 12 квітня 2018 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 812/479/18 (суддя І інстанції Чиркін С.М.) за позовом ОСОБА_1 до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання неправомірними дій, зобовязання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - підповідач), в якому позивач просив суд: - визнати неправомірними дії відповідача щодо не звільнення позивача повністю від сплати податку з щомісячного довічного грошового утримання з моменту звернення; - зобовязати відповідача повністю звільнити позивача від сплати податку з щомісячного довічного грошового утримання з моменту звернення, тобто з 20.09.2016; - зобовязання відповідача зробити перерахунок та повернути позивачу сплачений податок у розмірі 19,5% щомісячно, починаючи з 21.09.2016 до набрання рішенням законної сили.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що згідно з Постановою Верховної Ради України від 08.09.2015 № 1515-VIII та наказу Рубіжанського суду Луганської області від 20.09.2016 № 82-ОС Позивача відраховано зі штату суду у звязку з поданням заяви про відставку та виходом у відставку 20 вересня 2016 року. Після чого у вересні 2016 року позивачем до відповідача були подані документи, необхідні для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

З посилання на положення Закону України від 15.12.1992 № 2862-XII Про судоустрій та статус суддів, вважає, що їй відповідач повинний був призначити звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці.

Вважає дії відповідача щодо не звільнення Позивача повністю від сплати податку неправомірними та такими, що суттєво порушують її права.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі № 812/479/18 у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що гарантії незалежності суддів не можуть бути звужені чи скасовані під час прийняття нових законів і внесення змін до чинних. На думку позивача, відповідач повинен виплачувати звільнене від податку щомісячне довічне грошове утримання, бо діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачений Законами України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», «Про судоустрій та статус суддів», «Про пенсійне забезпечення».

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що возивач - ОСОБА_1 з 29.09.1980 по 17.04.2915 працювала на посаді судді Артемівського районного суду м. Луганська, з 20.04.2015 по 20.09.2016 - Рубіжанського міського суду Луганської області, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с. 32-35).

Постановою Верховної ради України від 08.09.2016 № 1515-VIII у звязку із поданням заяви про відставку звільнено з посади судді Рубіжанського міського суду Луганської області Морозову Світлану Миколаївну (а.с. 37 зворот -38).

Наказом Рубіжанського міського суду Луганської області від 20.09.2016 № 82-ОС відраховано суддю Морозову Світлану Миколаївну зі штату Рубіжанського міського суду Луганської області у звязку із поданням заяви про відставку та виходом у відставку 20.09.2016 (а.с. 39).

Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці стаж роботи Позивача станом на 20.09.2016 склав 35 років 11 місяців 19 днів (а.с. 8).

З 21.09.2016 Позивач перебуває на обліку Рубіжанському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області (а.с. 31).

Розпорядженням від 30.09.2016 № 164846 позивачу призначено щомісячне грошове довічне утримання в розмірі 23490,00 грн (а.с. 27).

Розпорядженням від 24.01.2017 № 164846 позивачу здійснено перерахунок через зміну надбавки щомісячного грошового довічного утримання, розмір утримання склав 25920,00 грн (а.с. 50 зворот).

Зазначена інформація кореспондується із зазначеною в листі Рубіжанського обєднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 28.12.2017 №13563/03.1, починаючи з 21.09.2016 позивачу призначено щомісячне грошове довічне утримання, при загальному відсотку розрахунку утримання від заробітку - 90 %, та визначеною (в частині суми пенсії, що перевищує 10% від прожиткового мінімуму) ставкою податку -18% та військового збору - 1,5%. Відповідно у період з 21.09.2016 до 01.01.2017 розмір нарахованого щомісячного грошового утримання складав 23490,00 грн, з 01.01.2017 до 01.01.2018 - 25920,00 грн (а.с. 7).

15.12.2017 позивач звернулась до відповідача із заявою про звільнення від сплати податку з щомісячного довічного грошового утримання з моменту звернення, повернення сплаченого податку з дня призначення щомісячного довічного грошового утримання (а.с. 54).

28.12.2017 у відповідь на заяву позивача відповідач листом № 256/297/м-14 повідомив про відмову у не нарахуванні податку та поверненні сплаченої суми податку (а.с. 9).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам слід зазначити наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 27 березня 2014 року № 1166-VIІ Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні (далі - Закон №1166-VIІ) Податковий кодекс України доповнений новим підпунктом 164.2.19 такого змісту: 164.2.19. суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону 1166-VIІ указані зміни набрали чинності з 1 липня 2014 року.

Отже, з 1 липня 2014 року підпункт 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визначає, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять тисяч гривень на місяць, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Аналізуючи встановлені обставини справи, враховуючи те, що щомісячне довічне грошове утримання позивача, перевищує десять тисяч гривень на місяць, частина перевищення є базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб, а відповідач набуває статусу податкового агента, суд першої інстанції дійшов висновку, що дії відповідача щодо утримання податку є правомірними.

Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного суду від 31.02.3018 №804/16773/14.

Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі № 812/479/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 02 квітня 2018 року у справі № 812/479/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 23 травня 2018 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий А.А. Блохін

Судді Л.А. Василенко

ОСОБА_2