Справа № 569/8157/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 569/8157/17

адміністративне провадження № К/9901/6271/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Берназюка Я. О., Кравчука В. М.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 569/8157/18

за позовом ОСОБА_2 до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області на постанову Рівненського міського суду Рівненської області (у складі судді Ковальова І. М.) від 28 липня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Кузьменко Л. В., Іваненко Т. В., Франовської К. С.) від 20 грудня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача які полягають у відмові ОСОБА_2 зарахувати до пільгового стажу за списком № 2 період роботи з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року та призначити пенсію за віком починаючи з 23 березня 2017 року;

- зобов'язати відповідача здійснити призначення та виплату їй пенсії починаючи з 23 березня 2017 року, зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 2 період роботи з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року.

2. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначала про протиправність дій відповідача щодо відмови у призначені пенсії на пільгових умовах з підстав відсутності відомостей зайнятості її на роботах на пільгових умовах. Вважає, що має право на призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

3. Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2017 року, залишеною без змін постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

4. Не погоджуючись з рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області звернулося з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року, ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

5. Ухвалою Верховного Суду від 19 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

6. 07 березня 2018 року на адресу суду надійшов відзив ОСОБА_2, в якому позивач просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

7. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

8. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2 працювала в Рівненському виробничому об'єднанні «Азот» (на теперішній час ПАТ «Рівнеазот») з 19 липня 1984 року по 31 січня 1995 року на посаді лаборанта хімічного аналізу 3 розряду цехів НіОПС вод, технологічних вод, котельного цеху централізованого відділу технічного контролю; з 01 лютого 1995 року по 31 липня 1996 року на посаді лаборанта хімічного аналізу 4 розряду НіОПС вод, технологічних вод, котельного цеху централізованого відділу технічного контролю; з 01 серпня 1996 року по 16 квітня 2008 року на посаді лаборанта хімічного аналізу лабораторії котельного цеху, водопостачання і каналізації, цеху хімічної підготовки води централізованого відділу технічного контролю, що підтверджується записами в трудовій книжці.

9. 05 квітня 2017 року ОСОБА_2 звернулась до Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області із заявою про призначення їй пільгової пенсії за віком за Списком № 2, до якої додала всі необхідні документи, що підтверджують роботу в шкідливих умовах праці.

10. Відповідач листом від 04 травня 2017 року за № 378/10, без ухвалення рішення з цього питання, відмовив позивачу в зарахуванні пільгового стажу за період роботи на ПАТ «Азот» із 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року, і як наслідок відмовив у призначенні пенсії за віком у зв'язку з відсутністю 10 річного пільгового стажу.

11. В обґрунтування вказаної відмови відповідач зазначив, що посада позивача в період з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року не передбачена списками № 2, що був чинним в цей період.

12. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

13. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, виходив із обґрунтованості позовних вимог позивача щодо наявності у неї підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 та недоведеності відповідачем правомірності прийнятого ним рішення про відмову зарахувати позивачу до пільгового стажу за списком № 2 період роботи з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року та призначити їй пенсію за віком починаючи з 23 березня 2017 року.

14. Суди попередніх інстанцій у своїй оцінці виходили з такого законодавчого регулювання спірних правовідносин:

14.1. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення пільгової пенсії за віком мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

14.2. Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

14.3. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження трудового стажу), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

14.4. Згідно п. 20 Порядку підтвердження трудового стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

14.5. Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

14.6. Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації).

14.7. Порядом проведення атестації (п. 3, 4) передбачено, що проведення атестації робочих місць доручено керівникам підприємств та організацій незалежно від форм власності й господарювання. Проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

14.8. Згідно п. 4.2. наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» (далі - Наказ № 383) відповідно до результатів атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на підлогових умовах має бути проведена позачергова атестація.

14.9. Пунктом 4.3. Наказу № 383 передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві, у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2. цього Порядку.

14.10. Пункт 4.4. Наказу № 383 визначає, що якщо атестація була вперше проведена після 21 серпня 1997 року, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах, до пільгового стажу зараховується весь період роботи до 21 серпня 1992 року, 5-річний період роботи на даному підприємстві, що передує даті видання наказу про її результати та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2. цього Порядку.

15. Отже, для призначення пенсії за віком на пільгових умовах необхідними є: встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списках № 1 та № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

16. Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що уточнюючою довідкою від 17 березня 2017 року № 39, підтверджене право на пільгову пенсію у відповідності до наказу про атестацію від 04 жовтня 1994 року № 140.

17. Оцінюючи фактичні обставини справи суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, врахував такі обставини:

- в період роботи позивача був чинним Список № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, посада позивача була передбачена п. 3 Розділу Х, позицією 2110А030-1754б, список затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162;

- згідно картки Форми Т-2 що ведеться на позивача, протягом роботи на підприємстві з 1984 року по даний час вбачається, що остання у спірний період 1984-1999 років як і надалі до сьогодні отримувала та отримує щорічну основну та додаткову відпустку тривалістю понад 20 календарних днів, що свідчить про виконання нею роботи у шкідливих або у важких умов праці, а як наслідок можливість зарахування даного періоду до пільгового стажу за списком № 2 та призначення пенсії по досягненню нею визначеного віку;

- в період роботи позивача на посаді лаборанта хімічного аналізу починаючи з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року позивач не займалась будь-якими роботами за сумісництвом та не надавала згоди на запис такої роботи в її трудовій книжці. Жодних доказів цього відповідачем не надано, як і не обґрунтовано не зарахування в повному обсязі стажу роботи в шкідливих умовах праці за відпрацьований рік;

- заробітна плата виплачувалась позивачу в повному обсязі, а відтак у відповідача наявні всі підстави для зарахування календарного періоду роботи на ПАТ «Рівнеазот» до пільгового стажу за списком №2.

18. На підставі викладеного, суди дійшли висновку, що починаючи з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року позивач працювала за однією і тією ж самою професією, виконувала одну і ту ж саму роботу у шкідливих та важких умовах праці, а тому позивач має пільговий стаж за списком № 2 виходячи із проведеної підприємством атестації, що дає право на призначення пенсії, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» по досягненню 51 року.

19. Враховуючи зміст ст. 45 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та наявне звернення до відповідача з заявою від 05 квітня 2017 року (в 3-х місячний строк з моменту набуття права на призначення пенсії), суди попередніх інстанцій визначили, що пільгова пенсія позивача повинна бути призначена з урахуванням стажу пільгової роботи за Списком № 2 починаючи з 23 березня 2017 року.

20. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу є незаконною та порушує конституційне право на соціальний захист, гарантоване ст. 46 Конституції України.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

21. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що посада на якій працювала позивач у період з 1984 року по 1999 рік не передбачена Списком № 1 та Списком № 2, а тому права на пільгове пенсійне забезпечення позивач не має, оскільки відсутні підстави зарахувати до пільгового стажу період роботи з 19 липня 1984 року по 04 вересня 1999 року за Списком № 2. Вважає, що Рівненське об'єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області на виконання своїх повноважень діяло в межах та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, не порушуючи ст. 19 Конституції України, а тому підстави для призначення позивачу пенсії не було.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

22. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про наявність у позивача права на призначення пенсії на пільгових умовах у зв'язку з тим, що його робота на посадах, віднесених до Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, які є належними та допустимими доказами.

23. Суд звертає увагу, що доводи скаржника, викладені в касаційній скарзі про те, що в період роботи позивача з 19 липня 1984 року по 04 жовтня 1999 року посада лаборанта хімічного аналізу лабораторії цехів не була передбачена Списком № 2, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, оскільки цехи в яких працювала позивач не визначені Списком № 1, дублюють позицію відповідача, викладену в його запереченнях на адміністративний позов та в апеляційній скарзі і свідчать, що всі аргументи Пенсійного фонду вже досліджувалися судами з наданням їм правової оцінки (п. 14-18 цієї постанови). Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не зазначено.

24. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами першої та апеляційної інстанцій рішення.

25. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

26. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

27. З огляду на викладене, висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Рівненського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області залишити без задоволення.

Постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 28 липня 2017 року та постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 20 грудня 2017 року у справі № 569/8157/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя В. М. Кравчук