Справа № 817/684/18
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 травня 2018 року м. РівнеСправа №817/684/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., за участю секретаря судового засідання Мидловець Л.О., сторін та інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1,

відповідача: представник Хомич О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВараської міської ради Рівненської області
про визнання протиправними та скасування рішень,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Вараської міської ради Рівненської області про визнання протиправними та скасування рішень Вараської міської ради Рівненської області від 27.12.2017 №982 "Про звернення до Верховної Ради України щодо призначення позачергових виборів Вараського міського голови", від 27.12.2017 №983 "Про внесення змін до бюджету м.Вараш на 2017 рік", від 27.12.2017 №984 "Про внесення змін до рішення міської ради від 20.11.2015 №6 "Про утворення постійних комісій міської ради, затвердження їх складу та обрання голів постійних комісій", від 27.12.2017 №985 "Про внесення змін до рішення міської ради від 20.11.2015 №6 "Про утворення постійних комісій міської ради, затвердження їх складу та обрання голів постійних комісій".

В обґрунтування позову зазначає, що 26.12.2017 секретарем Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_3 було видане, а також нею підписане розпорядження міського голови від 26.12.2017 № б/н "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання". Вказаному розпорядженню реєстраційного номеру не присвоєно, запис у відповідному журналі реєстрації про це розпорядження відсутній. Також дане розпорядження не було оприлюднено в порядку передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації" та Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", чим порушено вимоги чинного законодавства України. Неприсвоєння реєстраційного номеру розпорядженню міського голови від 26.12.2017 № б/н "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання" є прямим порушенням вимог ч.28 Інструкції з діловодства в апараті Кузнецовської міської ради та виконавчого комітету затвердженого розпорядженням міського голови від 14.06.2012 № 110-р (зі змінами). Позивач вказав, що 27.12.2017 частина депутатів Вараської міської ради на чолі з її секретарем Шумрою І.В. зібралися у сесійній залі виконавчого комітету Вараської міської ради та розглядали проекти рішення порядку денного цього розпорядження. Зазначає, що протокол пленарного засідання сесії не вівся, процедура обов'язкового поіменного голосування, передбачена ч.3 ст.59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", не відбувалось, обговорень проектів рішень жодних не проводилося, частина депутатів не була запрошена на цю сесію й взагалі не знала, що така сесія має відбутися. На цьому зібранні депутатів внесено до порядку денного та прийнято рішення Вараської міської ради від 27.12.2017 №982 "Про звернення до Верховної Ради України щодо призначення позачергових виборів Вараського міського голови", яке не було попередньо оприлюднено та не проходило візування, не обговорювалося тощо - недотримано жодної вимоги чинного законодавства України. Також вказав, що 30.12.2017 до єдиного реєстру досудових розслідувань внесено за №000651 та розпочато досудове розслідування по кримінальній справі відносно секретаря Вараської міської ради ОСОБА_3 про підроблення печатки Вараської міської ради Рівненської області. Вважає, що секретар Вараської міської ради не мала права й не була уповноважена видавати та підписувати розпорядження міського голови від 26.12.2017 №б/н "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання" та скликати, проводити пленарне засідання двадцять першої сесії Вараської міської ради сьомого скликання, розглядати на ньому питання, адже випадки, передбачені ч. 6, 8,9,11 ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не наставали, а тому дії секретаря Вараської міської ради є незаконними та протиправними й такими, що передбачені ст. 364 Кримінального кодексу України. Секретар Вараської міської ради ОСОБА_3 грубо порушуючи вимоги ст.ст. 46,50 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якими вичерпно визначені випадки, коли секретар має право на проведення сесії та головування на ній - це свідоме порушення законодавства України секретарем Вараської міської ради та частиною депутатів, які прийшли в сесійну залу. Крім того, вказав, що колегія Вараської міської ради не внесла пропозиції міському голові щодо скликання ним 27.12.2017 - 21 пленарного засідання Вараської міської ради сьомого скликання, що порушує ч. 1 ст. 13 п. 6.1, 6.2. ч. 6 ст. 13 Регламенту Вараської міської ради VII скликання. На підставі викладеного, вважає рішення прийняті на 21 пленарному засіданні Вараської міської ради протиправними та просить їх скасувати.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задовольнити повністю.

Ухвалою від 07.03.2018 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 03.04.2018 та встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач - Вараська міська рада Рівненської області, позов не визнав, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. Представник відповідача в судовому засіданні пояснила, що на вимогу депутатів Вараської міської ради сьомого скликання №207 від 22.12.2017, в порядку ст.46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст.15 Регламенту Вараської міської рад сьомого скликання, про негайне скликання позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання, ОСОБА_3 - секретарем міської ради станом на 26.12.2017 було видано позивачем розпорядження № б/н "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання". Також, на вимогу депутатів Вараської міської ради сьомого скликання, керуючись пунктами 2.1, 2.2 Розділу 2 посадової інструкції помічник, прес-секретар міського голови апарату управління ради та виконавчого комітету Вараської міської ради В.Коломієць зобов'язана була оприлюднити вищевказане розпорядження міського голови. В зв'язку з тим, що помічником, прес-секретарем міського голови апарату управління ради та виконавчого комітету Вараської міської ради В.Коломієць не було виконано покладені на неї обов'язки, депутатами Вараської міської ради сьомого скликання було надано начальнику відділу організаційної роботи та загальних питань виконавчого комітету Вараської міської ради вимогу про реєстрацію цього ж розпорядження під "розписку". З даного документу встановлено, що 26.12.2017 о 16 год. 38 хв. було отримано вказану вимогу щодо реєстрації розпорядження міського голови № б/н від 26.12.2017. Однак, 26.12.2017 о 16 год. 49 хв. було зафіксовано факт про відмову в оприлюдненні розпорядження міського голови про скликання позачергової сесії міської ради шляхом складання акту за підписами депутатів міської ради, що стало результатом відсутності присвоєного номеру розпорядженню міського голови №б/н від 26.12.2017 "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання". У зв'язку з чим, ОСОБА_3 було оприлюднено розпорядження міського голови №б/н від 26.12.2017 "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання", шляхом опублікування в рекламно-інформаційній газеті міста Вараш-Володимирецький район "Майдан" під № 47 від 26.12.2017. Вказала, що оскільки, ОСОБА_1 оскаржує прийняті на двадцять першої позачергової сесії ряд рішень Вараської міської ради, що перелічені в його позовній заяві, то вимоги у частині доводів позивача про недотримання відповідачем строку з моменту оприлюднення проекту розпорядження та цих рішень на офіційному веб-сайті Вараської міської ради до дати його розгляду є безпідставними, з огляду ще й на те, що секретаріату міської ради було заблоковано доступ до офіційного веб-сайту міської ради. Вказаному факту блокування роботи секретаріату в цілому свідчить службова записка ОСОБА_3 працівникам секретаріату Вараської міської ради від 18.12.2017 з відміткою головного спеціаліста ОСОБА_5 "обмежений до доступ до офіційного веб-сайту міської ради та немає можливості оприлюднювати рішення міської ради". Вараською міською радою не дотримано строк оприлюднення зазначеного розпорядження міського голови від 26.12.2017 № б/н "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання" до дати його розгляду з огляду на ряд поважних обставин, які зазначені вище. Водночас, ОСОБА_6 не обґрунтовує в чому полягають порушення Вараської міської ради при прийняті оскаржуваних ним рішень ради, оскільки позовні вимоги опосередковано стосуються розпорядження міського голови №б/н від 26.12.2017 "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання", яке не зазначено в резолютивній частині позовної заяви. Зазначила, що Вараська міська рада не вбачає, що було порушено право як громадянина, так і депутата міської ради - ОСОБА_6 на ознайомлення з оскаржуваними ним актами органу місцевого самоврядування, оскільки Вараською міською радою були вчинені всі дії для ознайомлення територіальної громади міста Вараш як про призначення двадцять першої позачергової сесії сьомого скликання міської ради, так і про проекти рішень, що були включені в порядок денний. Крім того, що стосується відсутності ведення протоколу двадцять першої позачергової сесії сьомого скликання та поіменного голосування, то дані твердження позивача є безпідставними, оскільки вони оприлюднені на офіційному веб-сайті Вараської міської ради і є у вільному доступі всім бажаючим для ознайомлення громадянам. На підставі викладеного представник відповідача просила відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Позивач у відповіді на відзив позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою без виходу до нарадчої кімнати від 03.04.2018 закрито підготовче провадження у справі та розпочато розгляд справи по суті.

Заслухавши позивача та представників відповідача, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими у судовому засіданні доказами, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення повністю з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.12.2017 секретарем Вараської міської ради Рівненської області ОСОБА_3 підписано Розпорядження міського голови Вараської міської ради Рівненської області "Про скликання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради сьомого скликання".

У пункті 1 цього розпорядження зазначено: "Скликати пленарне засідання двадцять першої позачергової сесії Вараської міської ради 27 грудня 2017 року о 9.00 годині у великій залі засідань виконавчого комітету Вараської міської ради. У пункті 2 цього розпорядження, зазначено: "Рекомендувати для розгляду на двадцять першій сесії Вараської міської ради сьомого скликання наступні питання:

1. Про розгляд депутатських запитів та звернень.

2. Про внесення змін до бюджету м. Вараш на 2017 рік. Проект рішення від 20.12.2017 №1030.

Доповідає ОСОБА_2, начальник фінансового управління.

3. Про внесення змін до рішення міської ради від 20.11.2015 № 6 "Про утворення

постійних комісій міської ради, затвердження їх складу та обрання голів постійних комісій".

Проект Рішення міської ради № 891 від 23.08.2017 року.

Доповідає: ОСОБА_3, секретар міської ради.

4. Про внесення змін до рішення міської ради від 20.11.2015 № 6 "Про утворення

постійних комісій міської ради, затвердження їх складу та обрання голів постійних комісій".

Проект рішення міської ради № 995 від 17.11.2017р.

5. Різне.

6. Запросити на пленарне засідання депутатів Вараської міської ради, керівників відділів, управлінь виконавчих органів міської ради, керівників підприємств, установ та організацій.

7. Організацію виконання розпорядження покласти на головного спеціаліста секретаріату Вараської міської ради І.Новак та спеціаліста першої категорії секретаріату Вараської міської ради ОСОБА_1

8. Дане розпорядження підлягає оприлюдненню в міських засобах масової інформації.".

27.12.2017 проведено двадцять першу позачергову сесію Вараської міської ради на якій прийнято ряд рішень, в тому числі №982 "Про звернення до Верховної Ради України щодо призначення позачергових виборів Вараського міського голови", №983 "Про внесення змін до бюджету м. Вараш на 2017 рік", №984 "Про внесення змін до рішення міської ради від 20.11.2015 №6 "Про утворення постійних комісій міської ради, затвердження їх складу та обрання голів постійних комісій", №985 "Про внесення змін до рішення міської ради від 20.11.2015 №6 "Про утворення постійних комісій міської ради, затвердження їх складу та обрання голів постійних комісій".

Вважаючи оспорювані рішення відповідача протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

За частиною 2 статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до частини 3 статті 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За змістом частини 1 статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Стосовно конституційного права особи на захист від порушень з боку органів державної влади, то офіційне тлумачення положень частини другої статті 55 Конституції України міститься, зокрема, у рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011. У цьому рішенні Конституційний Суд України, серед іншого, відзначив, що "права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави, відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту <…>".

Також у рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначено про те, що відносини, що виникають між фізичною чи юридичною особою і представниками органів влади під час здійснення ними владних повноважень, є публічно-правовими і поділяються, зокрема, на правовідносини у сфері управлінської діяльності та правовідносини у сфері охорони прав і свобод людини і громадянина, а також суспільства від злочинних посягань. Діяльність органів влади, у тому числі судів, щодо вирішення спорів, які виникають у публічно-правових відносинах, регламентується відповідними правовими актами.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої статті 55 Конституції України. Для реалізації кожним конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб'єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.

Стосовно "порушеного права", за захистом якого особа може звертатися до суду, то за змістом рішення Конституційного Суду України від 0112.2004 №18-рп/2004 це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття "охоронюваний законом інтерес". Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційного Суду України зазначено, що "поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб'єктивного права; б) є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб'єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним".

Отож, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує позивач, було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 2, 3 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.2 ст.6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі Чахал проти Об'єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

У п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 05.04.2005 (заява №38722/02), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов'язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

Отже, " ефективний засіб правового захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; прийняття рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Як передбачено ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Захист прав - це застосування правових засобів з метою забезпечення права у сфері публічно-правових відносин.

Право на захист - самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Належні способи захисту - це способи, які прямо передбачені законом або спеціальною нормою, аналіз якої дає змогу обрати такий спосіб захисту, який дає змогу забезпечити виконання її приписів.

Отже, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.5 Конституції України, народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

В основному Законі України встановлено, що місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (ч.1 ст.144 Конституції України).

Гарантоване державою місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи і передбачає правову, організаційну та матеріально-фінансову самостійність, яка має певні конституційно-правові межі, встановлені, зокрема, приписами статей 19, 140, 141, 144, 146 Конституції України.

Відповідно до положень Конституції України, визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування Закон України " Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР ( далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування перед юридичними і фізичними особами передбачена статтею 77 цього Закону.

Так, спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку.

Як встановлено зі змісту позовної заяви та в ході розгляду даної справи, позивач зазначив, що оскаржуванні рішення Вараської міської ради прийняті з порушенням процедури їх прийняття, встановленої чинним законодавством України та Регламентом Вараської міської ради, а тому вважає, що належним способом захисту його порушених прав в межах розгляду даних спірних правовідносин є визнання протиправним та скасування оспорюваних рішень.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є, власне, депутатом даної ради.

Правовий статус депутатів місцевих рад визначений Законом України від 11.07.2002 №93-IV "Про статус депутатів місцевих рад".

Так, статтею 2 цього закону передбачено, що депутат сільської, селищної, міської, районної у місті, районної, обласної ради (далі - депутат місцевої ради) є представником інтересів територіальної громади села, селища, міста чи їх громад, який відповідно до Конституції України і закону про місцеві вибори обирається на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування на строк, встановлений Конституцією України.

Депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу, виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

При цьому, статтею 15 вказаного закону передбачено право депутата місцевої ради вимагати усунення порушення законності. Так, депутат місцевої ради як представник інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого округу у разі виявлення порушення прав та законних інтересів громадян або інших порушень законності має право вимагати припинення порушень, а в необхідних випадках звернутися до відповідних місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб, а також до правоохоронних і контролюючих органів та їх керівників з вимогою вжити заходів щодо припинення порушень законності.

У разі виявлення порушення законності депутат місцевої ради має право на депутатське звернення до керівників відповідних правоохоронних чи контролюючих органів.

Місцеві органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, об'єднання громадян, керівники підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, до яких звернувся депутат місцевої ради, зобов'язані негайно вжити заходів до усунення порушення, а в разі необхідності - до притягнення винних до відповідальності з наступним інформуванням про це депутата місцевої ради.

У разі невжиття відповідних заходів посадові особи місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та керівники правоохоронних і контролюючих органів, до яких звернувся депутат місцевої ради, несуть адміністративну або кримінальну відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, при наявності у депутата сумнівів у законності діяльності депутатського корпусу чи окремих посадових осіб органів місцевого самоврядування останній може звернутись до відповідних правоохоронних або судових органів за захистом порушених прав, свобод чи інтересів, інформувати громадськість, у тому числі, через засоби масової інформації про вчинені протиправні дії або скористатись правом голосування проти рішень, які на його думку завдають шкоду (чи можуть її завдати) територіальній громаді, а також порушувати питання про недовіру сільському, селищному, міському голові, розпуск органів, утворених радою, та звільнення посадових осіб місцевого самоврядування.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що звертаючись до суду з даним позовом позивач жодним чином не обґрунтував, яким чином порушуються його права саме відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, а так взагалі, яким чином порушуються його права у даних відносинах, враховуючи, що позивач є депутатом відповідної ради та, зокрема, наділений повноваженнями у складі відповідної ради приймати рішення, що ним оскаржується.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (ч.1 ст.5 КАС України).

Проте, саме по собі звернення до адміністративного суду не означає, що суд зобов'язаний надати такий захист.

Для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу чи інтерес, про захист яких вона просить, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.

Тобто, право на судовий захист пов'язане виключно з порушенням суб'єктивного права позивача. Суд може захистити лише порушене право позивача, при цьому таке порушення повинно бути зумовлене рішеннями, діями чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень.

Оскільки, під час судового розгляду, факт наявності у позивача порушеного права не знайшов свого підтвердження, то поданий позов задоволенню не підлягає.

В силу вимог ст.139 КАС України, понесені позивачем судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд (пп.15.5 п.15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2018 року.

Суддя Щербаков В.В.