Справа № 338/381/18
Суддя: Битківський Л. М.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/381/18

25 травня 2018 року Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Битківського Л.М.

секретаря Дякун М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Богородчани справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Департаменту патрульної поліції, інспектора роти №3 управління патрульної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_2 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом у якому оскаржив постанову, винесену інспектором УПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 від 13 лютого 2018 року, якою він визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.127 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Заявлені вимоги позивач мотивував тим, що 13.02.2018 року близько 15 год. рухався пішим ходом по вулиці Старозамковій в м.Івано-Франківську повз приміщення військового госпіталю. Проходячи цією ж вулицею незадовго до того бачив, як з даху приміщення на тротуар обвалилась льодова брила. Тому, повертаючись назад, і, спостерігаючи, що з даху нависає сніг, вирішив обійти небезпечне місце. При цьому вийшов на проїзну частину дороги та рухався вздовж припаркованих автомобілів, не створюючи жодних перешкод для будь-кого з учасників дорожнього руху, оскільки вказана вулиця є тупиковою і рух транспорту по ній обмежений. Неподалік знаходився патрульний автомобіль і він почув у гучномовець вимогу поліцейського зійти з дороги. Завершивши обходити небезпечну ділянку, він повернувся на тротуар, однак в цей час до нього підійшов патрульний ОСОБА_2, який зажадав від нього документів. Між ними виникла суперечка, оскільки з інкримінованим інспектором порушенням він не погоджувався, обставин про які стверджував інспектор не відповідали фактичним, а його пояснення інспектор ігнорував. Умислу на порушення правил дорожнього руху у нього не було і не могло виникати, оскільки під час руху бачив патрульний автомобіль. З незрозумілих для нього причин, ймовірно через те, що не погоджувався з позицією інспектора, його було затримано, доставлено у відділення поліції, а згодом на освідчення на факт вживання алкоголю. Однак результати освідчення підтвердили, що він був тверезий. В результаті, у відділенні поліції о 17 год.30 хв. щодо нього було винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 127 ч.1 КУпАП нібито за здійснення переходу проїжджої частини поза пішохідним переходом на вул.Бельведерській, 32. Фактично у винесеній постанові інспектором було перекручено дійсні обставини, на вулицю Бельведерську до відділення поліції його було доставлено працівниками поліції і ніяких порушень ПДР там він вчиняти не міг, оскільки перебував в автомобілі у супроводі поліцейських. Тому просив постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності визнати протиправною та скасувати.

Представник УПП в Івано-Франківській області подав суду відзив на адміністративний позов у якому заперечив обґрунтованість заявлених вимог. Зазначив, що під час патрулювання інспектор Грицишин М.Я. виявив пішохода, який по вулиці Старозмковій у м.Івано-Франківську, переходив проїжджу частину дороги у невстановленому місці. Інспектор підійшов до порушника і предявив вимогу предявити документи. Однак законних вимог інспектора позивач не виконав, тому інспектор запросив особу до міського відділу поліції де встановив особу та виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст 127 КУпАП на підставі встановленого факту. Зазначив, що порушення вимог, викладених у розділі 4 ПДР «Обовязки і права пішоходів» є підставою для притягнення до відповідальності за ст. 127 КУпАП. Також звернув увагу на те, що у справах про адмінстартвині правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосереднє спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення чи винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення і на проведення адміністративного розслідування, які фіксуються, за винятком спрощеного провадження, у протоколі про адміністративне правопорушення. Оцінка доказів у такій справі здійснюється за внутрішнім переконанням посадової особи. Винесену інспектором Грицишином М.Я. постанову вважає законною, просив відмовити у задоволенні позову.

Інспектор Грицишин М.Я. відзиву на позов не подав.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності із законом. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що має ґрунтуватися не всебічному, повному і обєктивному дослідженні усіх обставин справи у їх сукупності.

Відповідно до змісту ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Докази суду надають учасники справи.

Судом встановлено, що відповідно до оскарженої постанови інспектора Грицишина М.Я. серії ЕАА №294158 від 13.02.2018 року, яка винесена о 17 год.30 хв. ОСОБА_1 притягнутий до адміністративної відповідальності по ч.1 ст.127 КУпАП за те, що о 17 год. 17 хв. в м.Івано-Франківську по вул.Бельведерській, 32, здійснював перехід проїжджої частини поза пішоходним переходом, чим порушив п.4.7 ПДР.

Вказана постанова на думку суду не відповідає вимогам ст. 283 КупАП, оскільки обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому цим Кодексом порядку. Натомість оскаржувана постанова не підтверджена жодними доказами вчинення позивачем згаданого адміністративного порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, в тому числі які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Посилання на жоден з цих доказів у винесеній постанові немає.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст. 256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.2 ст. 258 КУпАП протокол може не складатись у разі вчинення адміністративних порушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних порушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Однак, системний аналіз положень Кодексу, в т.ч. ч.5 ст. 258 КУпАП дає підстави для висновку, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 цього Кодексу, крім випадків коли порушення у сфері забезпечення дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі.

В іншому випадку, на думку суду, застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується також на правових висновках, які зробив Конституційний Суд України у своєму рішенні у справі №23-рп/2010 від 22.12.2010 року.

Відповідачами, які є субєктами владних повноважень, на підтвердження порушення позивачем п.47 ПДР слід було би надати докази (відеозапис, фотографію, пояснення очевидців, тощо). Саме по собі описання адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй природі є рішенням субєкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому має передувати фіксування цього порушення.

Проте відповідачами не спростовано пояснення позивача стосовно того, що сама подія відбувалась в іншому, ніж зазначено у постанові місці. Більше того, у поданому відзиві на позовну заяву представник УПП вказує, що дійсно подія булаа виявлена на вулиці Старозамковій, в той час як у оскаржуваній постанові зазначається місце скоєння порушення вулиця Бельведерська. Не спростовано доводів позивача і стосовно того, що його вихід на проїжджу частину дороги був вимушений, оскільки внаслідок погодного фактору існувала небезпека руху для пішоходів по конкретній ділянці тротуару через нависання снігу та льоду з даху прилеглого до тротуару будинку. З пояснень позивача він затримувався працівниками поліції та доставлявся у відділення поліції та на освідчення, однак у відзиві на позов жодних пояснень щодо цих обставин немає.

На вимогу суду надати матеріали розгляду скарг позивача до керівництва УПП на дії інспектора Грицишина М.Я., такі матеріали у розпорядження суду не поступили.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.286 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити. Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №294158, що винесена інспектором УПП в Івано-Франківскій області лейтенантом поліції ОСОБА_2 від 13.02.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.127 ч.1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного адміністративного суду в 10-ти денний строк з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Суддя Битківський Л.М.