Справа № 826/16905/17
Суддя: Аверкова В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

23 травня 2018 року № 826/16905/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Аверкової В.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ"

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію

ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича

про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича, в якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просить суд:

визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» Кухарєва Володимира Валентиновича щодо визнання нікчемним договору про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ»; визнання нікчемним договору про створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ»;

визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» Кухарєва Володимира Валентиновича від 15 червня 2017 року № 143-ЛТ в частині визнання нікчемним договору про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ» та в частині визнання нікчемним договору про створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 січня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшло клопотання від представника відповідача про закриття провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки, на думку представника відповідача дану справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

На стадії підготовчого провадження судом було відмовлено у задоволенні вказаного клопотання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 березня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 17 квітня 2018 року суд, відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства, перейшов до подальшого розгляду адміністративної справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

Між Публічним акціонерним товариством банком "Траст" (ПАТ Банк "Траст", замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" (ТОВ "ІЗІ СОФТ", виконавець) було укладено договір на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, який містить Додатки № 1 та № 2.

Згідно з умовами зазначеного договору, Замовник доручає, а Виконавець зобов'язується на власний ризик виконати відповідно до умов цього Договору роботу по створенню програмного продукту, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити її. Предметом цього Договору є результати робіт по створенню програмного продукту по розробці окремих програмних модулів і блоків, модульного програмно-технічного комплексу системи «Клієнт-Банк» Замовника, спеціалізованого програмно-апаратного операційного програмного забезпечення комп'ютерної системи «Клієнт - Банк» (далі - Програмне забезпечення або ПЗ).

В Додатку № 1 до Договору на створення програмного продукту від 01.07.2016 описано технічне завдання.

13 липня 2016 року між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" було підписано Акт прийому-передачі виконаних робіт до Додатку № 2 до Договору на створення програмного продукту від 01.07.2016, згідно якого Замовник прийняв, а Виконавець виконав відповідно до умов Договору роботу по створенню програмного продукту по розробці окремих програмних модулів і блоків, модульного програмно-технічного комплексу системи «Клієнт-Банк», спеціалізованого програмно-апаратного операційного програмного забезпечення комп'ютерної системи «Клієнт - Банк»; Виконавець передав, а Замовник прийняв у Виконавця всю інформацію, матеріали, у тому числі витратні, документи та інші відомості, необхідні Замовнику для належного функціонування ПЗ, зазначеного у пункті 1 цього Акту; Виконавець передав, а Замовник прийняв у Виконавця ексклюзивні майнові права та ПЗ, що зазначені у пункті 1 цього Акту; Замовник не має жодних зауважень та претензій до виконаних Виконавцем робіт, зазначених у пункті 1 цього Акту, а Виконавець не має жодних претензій до Замовника; вартість робіт за даним Актом становить 1 500 000,00 грн., у т.ч. ПДВ 250 000,00 грн. У вартість робіт включається вартість виключних майнових прав.

Між ПАТ Банк "Траст" (замовник) та ТОВ "ІЗІ СОФТ" (виконавець) було укладено договір про надання послуг №120116 від 12 січня 2016 року, який містить Додаток № 1.

Згідно з умовами зазначеного договору, Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов'язання надавати наступні послуги: дистанційний продаж фізичним особам карткових банківських продуктів Замовника; надання потенційним клієнтам Замовника консультацій щодо умов та порядку придбання карткових банківських продуктів Замовника; отримання від потенційних клієнтів Замовника інформації, що містить персональні дані, які є підставою для визначення Замовником можливості надання карткових продуктів Замовника; розповсюдження інформаційних матеріалів Замовника. Результатом наданих Виконавцем Послуг є надання Замовником клієнту, залученому Виконавцем, будь-якого карткового банківського продукту Замовника. Замовник сплачує Виконавцю винагороду за надані ним Послуги відповідно до п. 1.1. даного Договору за звітний період (календарний місяць), розмір якої визначається відповідно умовам Розділу 4 даного Договору.

Між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" було підписано Акти приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання послуг №120116 від 12 січня 2016 року, а саме: від 03 лютого 2016 року, від 01 березня 2016 року, від 12 квітня 2016 року, від 10 травня 2016 року, від 19 травня 2016 року, від 02 червня 2016 року, від 19 липня 2016 року.

На підставі рішення Правління Національного банку України від 06 грудня 2016 року № 468-рш/БТ «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК ТРАСТ» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 06 грудня 2016 року № 2699 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ БАНК «ТРАСТ» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». На підставі даного рішення розпочато процедуру виведення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК «ТРАСТ» (далі - ПАТ БАНК «ТРАСТ») з ринку шляхом запровадженням в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 07 грудня 2016 року по 06 січня 2017 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ БАНК «ТРАСТ», визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Кухареву Володимиру Валентинович на один місяць з 07 грудня 2016 року по 06 січня 2017 року включно.

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29 грудня 2016 року № 559-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК «ТРАСТ» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд гарантування) прийнято рішення від 30 грудня 2016 року №3085, «Про початок процедури ліквідації ПАТ БАНК «ТРАСТ» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно з зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК «ТРАСТ» (далі - ПАТ БАНК «ТРАСТ») з 30 грудня 2016 до 29 грудня 2018 включно, призначено уповноважену особу Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ БАНК «ТРАСТ», визначені, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), в тому числі з підписання всіх договорів, пов'язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному Законом, окрім повноважень в частині організації реалізації активів банку, провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу організації процедур ліквідації неплатоспроможних банків департаменту управління активами Кухареву Володимиру Валентиновичу строком на два роки з 30 грудня 2016 до 29 грудня 2018 включно.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича від 07 грудня 2016 року №31 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» зобов'язано здійснити в ПАТ Банк "Траст" перевірку договорів (інших правочинів), укладених ПАТ Банк "Траст" за період з 07 грудня 2015 року до 07 грудня 2016 року, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича від 27 грудня 2016 року №51 «Про організаційні заходи щодо перевірки договорів» у зв'язку з рекомендаціями комісії з перевірки договорів щодо необхідності поглибленого вивчення та уточнення інформації по договорам, продовжено термін роботи даної комісії до 04 січня 2017 року.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича від 04.01.2017 №27-ЛТ продовжено проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності та роботу комісії з 04.01.2017 до 06.02.2017.

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації у ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича від 06 лютого 2017 року №69-ЛТ продовжено проведення перевірки правочинів (договорів) на предмет нікчемності до 20 червня 2017 року.

На виконання наказів Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ПАТ Банк "Траст" Кухарева В.В. №31 від 07 грудня 2016 року, №69-ЛТ від 06 лютого 2017 року та відповідно до ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було здійснено перевірку правочинів (договорів) на предмет нікчемності, результати якої оформлено актом від 13 червня 2017 року.

Відповідно до витягу із Акту перевірки від 13 червня 2017 року Комісією було запропоновано Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визнати нікчемними договори: договір на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" (підстава: п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»); договір про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" (підстава: п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення процедури ліквідації ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича від 15 червня 2017 року №143-ЛТ «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)» визнано нікчемними правочини (договори), укладені ПАТ Банк "Траст": договір на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ"; договір про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ".

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації в ПАТ Банк "Траст" Кухарев Володимир Валентинович листами (повідомленнями) від 15 червня 2017 року №1486 та №1487 повідомив ТОВ "ІЗІ СОФТ", що на підставі положень п. 4 ст. 37, п. 8 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» було визнано нікчемними договір на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ"; договір про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ".

Вищенаведені листи (повідомлення) містять наступне обґрунтування: ТОВ "ІЗІ СОФТ" та ПАТ Банк "Траст" є пов'язаними особами, оскільки ТОВ "ІЗІ СОФТ" міститься в офіційно поданому до НБУ переліку осіб, пов'язаних із ПАТ Банк "Траст".

Також, у листах (повідомленнях) зазначено, що з пояснень співробітників відділу системного адміністрування та технічної підтримки Банку, підтвердити реальність наданих Банку ТОВ "ІЗІ СОФТ" послуг не вбачається можливим, а тому на підставі ч. 1 ст. 216 ЦК України запропоновано повернути грошові кошти в сумі 1 500 000,00 грн., отримані за договором на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, та грошові кошти в сумі 1 304 200,12 грн., отримані за договором про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року.

ТОВ "ІЗІ СОФТ", не погоджуючись з такою позицією відповідача, вважаючи, що останнім порушено процедуру порядку проведення перевірки договорів на нікчемність та протиправно визнано договори, укладені між позивачем і банком протиправними, звернулося з відповідним позовом до суду.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд зазначає наступне.

Суду відома позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 16 лютого 2016 року у справі №826/2043/15 та від 15 червня 2016 року у справі №826/20410/14, згідно з якою на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, не поширюється юрисдикція адміністративних судів, а спір, що виник між сторонами, повинен розглядатися за правилами господарського судочинства; разом з тим, суд відступає від такої позиції, виходячи із наступного.

Висновок Верховного Суду України зводиться до того, що юрисдикція адміністративних судів не поширюється на правовідносини, які врегульовані нормами Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а тому спори, які виникають на стадії ліквідації банку, належить розглядати в порядку господарського судочинства.

Проте, на думку суду, застосування норм Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" у контексті спірних правовідносин є помилковим, виходячи з такого.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" банкрутство - це визнана господарським судом неспроможність боржника відновити свою платоспроможність за допомогою процедур санації та мирової угоди і погасити встановлені у порядку, визначеному цим Законом, грошові вимоги кредиторів не інакше як через застосування ліквідаційної процедури; неплатоспроможність - це неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов'язання перед кредиторами не інакше, як через відновлення його платоспроможності.

Згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" провадження у справах про банкрутство регулюється цим Законом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законодавчими актами України.

Пункт 2 частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що справи про банкрутство підвідомчі господарським судам.

З наведеного слідує, що Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" регулюються відносини щодо відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, які вирішуються в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Разом з цим, частиною третьою статті 2 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" визначено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

Суд звертає увагу, на те, що спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним Законом, що визначає правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також відносини між Фондом, банками, Національним банком України.

Частина восьма статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що дія Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" на банки не поширюється.

У свою чергу норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачають особливу процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку, відмінну від порядку ліквідації банкрута, яка здійснюється шляхом застосування судових процедур банкрутства згідно із Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а саме: виведення неплатоспроможного банку з ринку здійснюється на підставі відповідної постанови Правління Національного банку України за правилами Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що не передбачає порушення справи про банкрутство в господарському суді.

Суд також зауважує, що за суб'єктним складом відповідач та характером виконуваних ним функцій дана справа є публічно-правовим спором.

Так, згідно з частиною першою статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до визначення пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Таким чином, спір набуває ознак публічно-правового за наявності серед суб'єктів спору публічного органу чи посадової особи, які виконують владні управлінські функції.

За визначенням статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - це працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених цим Законом.

Частина перша статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлює, що основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Згідно з частиною другою статті 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює зокрема такі функції: здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює регулювання участі банків у системі гарантування вкладів фізичних осіб; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків.

Відповідно до положень частин першої-третьої статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

Не пізніше наступного робочого дня після початку тимчасової адміністрації Фонд розміщує інформацію про запровадження тимчасової адміністрації в банку на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет і не пізніше ніж через 10 днів публікує її в газетах "Урядовий кур'єр" або "Голос України".

Виконавча дирекція Фонду не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних призначає з числа працівників Фонду уповноважену особу Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду), якій Фонд делегує всі або частину своїх повноважень тимчасового адміністратора. Уповноважена особа Фонду повинна відповідати вимогам, встановленим Фондом. Рішення про призначення уповноваженої особи Фонду доводиться Фондом до головного офісу банку та до кожного відокремленого підрозділу банку негайно.

Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд зазначає обсяг повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі.

Зі змісту наведених правових норм вбачається, що Фонд та уповноважена особа Фонду виконують управлінські владні функції, визначені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у тому числі по виконанню дій із забезпечення виведення банку з ринку та організації виплат відшкодувань за вкладами.

Зазначене кореспондується із позицією, викладеною у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року №8 "Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів", а саме у пункті 25 зазначеної постанови Пленум Вищого адміністративного суду України вказав наступне: "Відповідно до частин першої та другої статті 3 Закону України від 23 лютого 2012 року №4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права.

Оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є державною спеціалізованою установою, яка виконує функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, то спори, які виникають у цих правовідносинах, є публічно-правовими та підлягають розгляду за правилами КАС України".

Отже, суд приходить до висновку, що даний спір з приводу виконання відповідачем владних управлінських функцій є публічно-правовим та має розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлені Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до пункуту 4 частини третьої статті 37 вказаного Закону Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право повідомляти сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняти дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів.

Згідно з частини другої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов'язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Вказана норма міститься в розділі VII «Тимчасова адміністрація» Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» і відповідно до її змісту стосується дій, які Уповноважена особа зобов'язана вчинити протягом дії тимчасової адміністрації, тобто з аналізу змісту вказаної норми вбачається, що перевірка правочинів на предмет їх нікчемності повинна бути проведена протягом дії тимчасової адміністрації у банку.

Натомість, Порядок виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними, а також дій Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у разі їх виявлення, затверджений рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26 травня 2016 року №826 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 червня 2016 року за №863/28993 (далі - Порядок № 826), розширив повноваження Фонду щодо перевірки правочинів на предмет нікчемності на період процедури ліквідації банку, а саме.

Відповідно до пункту 5 розділу ІІ Порядку № 826 перевірка правочинів (договорів) на предмет нікчемності проводиться Комісією у період здійснення Фондом тимчасової адміністрації банку. У разі необхідності проведення перевірки протягом процедури ліквідації банку така перевірка повинна бути завершена не пізніше шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку. За рішенням виконавчої дирекції Фонду перевірку може бути продовжено, але не більше, ніж на шість місяців.

За таких умов, суд приходить до висновку, що норми підзаконного нормативно-правового акту суперечать вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки наділяють додатковими повноваженнями Комісію з перевірки правочинів, а Уповноважена особа діє за вказаних обставин всупереч вимогам частини другої статті 19 Конституції України та з перевищенням наданих їй повноважень, з огляду на що, в силу вимог частини четвертої статті 9 Кодексом адміністративного судочинства України, суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу - Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Водночас, згідно з пункту 1 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку процедури ліквідації банку: припиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів)) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Якщо в банку, що ліквідується, здійснювалася тимчасова адміністрація, з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку тимчасова адміністрація банку припиняється. Керівники банку звільняються з роботи у зв'язку з ліквідацією банку.

Суд зазначає, що оскільки відповідно до рішення Правління Національного банку України від 29 грудня 2016 року № 559-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 30 грудня 2016 року № 3085 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «ТРАСТ» та делегування повноважень ліквідатора банку», то станом на момент вчинення оскаржуваних дій та прийняття спірного наказу (15 червня 2017 року), в силу вимог пункту 1 частини другої статті 46 названого Закону, тимчасова адміністрація вже не діяла, оскільки проводилась процедура ліквідації ПАТ «Банк «ТРАСТ».

На підставі вище зазначеного суд приходить до висновку, що вчинені дії щодо визнання нікчемним Договору та прийняття оскаржуваного наказу здійснено Уповноваженою особою всупереч вимогам частини другої статті 19 Конституції України та з перевищенням наданих Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноважень.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Київського апеляційного адміністративного суду від 21.12.2017 по справі №826/12659/17.

Крім того, п. 7 Порядку №826 встановлено, що за наслідками проведення перевірки Комісією складаються та подаються на розгляд Уповноваженій особі Фонду пропозиції та висновки, які оформлюються відповідним актом(ами) перевірки.

Акт перевірки повинен містити: інформацію щодо складу Комісії; перелік правочинів (у тому числі договорів) щодо кожного правочину (договору), що перевірялися, а саме: номер рахунку/договору, назва операції, наявність/відсутність факту нікчемності, підстава нікчемності (норма закону) (у разі виявлення факту нікчемності), інформація про те, яким чином вчинення (укладення) даного правочину призвело до збільшення витрат Фонду, пов'язаних з виведенням неплатоспроможного банку з ринку (у разі нікчемності правочину на підставі пункту 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"); інформацію щодо конфлікту інтересів членів Комісії.

Відповідно до п. 8 Порядку №826 Уповноважена особа Фонду протягом двох робочих днів з дня подання відповідного акта перевірки розглядає пропозиції й висновки, викладені у ньому, та у разі згоди з висновками готує та підписує відповідний розпорядчий документ та вчиняє інші необхідні дії.

У розпорядчому документі зазначається інформація про наявність/відсутність обґрунтованих підстав нікчемності правочинів (договорів) та обов'язково додається перелік нікчемних правочинів (договорів) із зазначенням номера рахунку/договору, назви операції, підстави нікчемності (норма закону) щодо кожного правочину (договору).

Про прийняте рішення Уповноважена особа Фонду повідомляє протягом одного робочого дня Фонд, сторони виявленого нікчемного правочину (договору) та у разі потреби - правоохоронні органи.

У листі сторонам нікчемного правочину (договору) обов'язково зазначаються: підстава застосування наслідків нікчемності правочину (норма закону); інформація щодо порядку застосування наслідків нікчемності.

Тобто, з аналізу вищенаведених правових норм вбачається, що підстава застосування наслідків нікчемності правочину, а саме: відповідна норма чинного законодавства України безпосередньо зазначається в акті перевірки правочинів, в розпорядчому документі Уповноваженої особи Фонду про визнання правочинів нікчемними та у повідомленні, яке направляється стороні правочину.

Підстави з яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними наведені у частині третій статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", яка містить 9 (дев'ять) виключних підстав.

Суд встановив, що наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення процедури ліквідації ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича від 15 червня 2017 року №143-ЛТ «Щодо заходів, пов'язаних із наслідками виявлення нікчемних правочинів (договорів)», яким визнано нікчемними правочини (договори), укладені ПАТ Банк "Траст", а саме: договір на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" та договір про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12.01.2016, укладений між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" не містить конкретну підставу (відповідний пункт) частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", тобто даний наказ не відповідає п. 8 Порядку №826.

В той же час, акт перевірки правочинів від 13 червня 2017 року та листи (повідомлення) від 15 червня 2017 року №1486 та №1487 містять посилання на пункту 8 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а відзив на позовну заяву мотивований з посиланням на пункут 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що свідчить про неузгодженість позиції відповідача.

Враховуючи, що згідно положень чинного законодавства, підстави з яких правочини (договори) неплатоспроможного банку є нікчемними повинні наводитись відповідачем безпосередньо в його рішеннях, прийнятих за результатами такої перевірки правочинів, то суд критично відноситься до позиції, викладеної відповідачем у відзиві на позовну заяву, а саме: на підставу визнання правочинів позивача нікчемними відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а не пункут 8 частини третьої статті 38 Закону, які вказані в акті перевірки від 13 червня 2017 рокута листах (повідомленнях) від 15 червня 2017 року №1486 та №1487.

Відповідно до пункту 8 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними якщо банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України.

Отже, обов'язковими умовами для визнання правочину нікчемним на підставі пункту 8 частини 3 статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є: 1) укладання банком договору з пов'язаною особою банку і 2) такий договір являється таким, що не відповідає вимогам законодавства України.

Згідно з статтею 52 Закону України "Про банки і банківську діяльність" для цілей цього Закону пов'язаними з банком особами є: 1) контролери банку; 2) особи, які мають істотну участь у банку, та особи, через яких ці особи здійснюють опосередковане володіння істотною участю у банку; 3) керівники банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів банку; 4) споріднені та афілійовані особи банку, у тому числі учасники банківської групи; 5) особи, які мають істотну участь у споріднених та афілійованих особах банку; 6) керівники юридичних осіб та керівники банків, які є спорідненими та афілійованими особами банку, керівник служби внутрішнього аудиту, керівники та члени комітетів цих осіб; 7) асоційовані особи фізичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 6 цієї частини; 8) юридичні особи, в яких фізичні особи, зазначені в цій частині, є керівниками або власниками істотної участі; 9) будь-яка особа, через яку проводиться операція в інтересах осіб, зазначених у цій частині, та на яку здійснюють вплив під час проведення такої операції особи, зазначені в цій частині, через трудові, цивільні та інші відносини.

Банк зобов'язаний подавати Національному банку України інформацію про пов'язаних із банком осіб у порядку, встановленому нормативно-правовими актами Національного банку України.

Національний банк України при здійсненні банківського нагляду має право визначати пов'язаними з банком особами фізичних та юридичних осіб, зазначених у пунктах 1 - 9 частини першої цієї статті, за наявності ознак, визначених у нормативно-правових актах Національного банку України, з урахуванням характеру взаємовідносин, операцій та наявності інших зв'язків із банком. Про таке рішення Національний банк України не пізніше наступного робочого дня повідомляє відповідний банк. У такому разі особа вважається пов'язаною з банком, якщо банк протягом 15 робочих днів із дня отримання повідомлення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком не доведе протилежного.

Особа, визначена рішенням Національного банку України пов'язаною з банком особою, чи такий банк можуть оскаржити в установленому законом порядку рішення Національного банку України про визначення особи пов'язаною з банком особою, а в разі притягнення такої особи до передбаченої законом відповідальності - оспорити підстави рішення Національного банку України про її визначення пов'язаною з банком особою.

Частина перша статті 203 Цивільного кодексу України встановлює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частин першої та другої сатті 228 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Частина третя цієї статті визначає, що у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

Для застосування санкцій, передбачених статтею 228 Цивільного Кодексу України, необхідним є наявність умислу на укладення угоди з метою, яка завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Крім того, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» при кваліфікації правочину за статтею 228 ЦК має враховуватися вина, яка виражається в намірі порушити публічний порядок сторонами правочину або однією зі сторін. Доказом вини може бути вирок суду, постановлений у кримінальній справі, щодо знищення, пошкодження майна чи незаконного заволодіння ним тощо.

Доказами в адміністративному судочинстві, за визначенням статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У відповідності до частин першої та четвертої статті 73 цього Кодексу адміністративного судочинства України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно частини другої статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ТОВ "ІЗІ СОФТ" являється пов'язаною особою ПАТ Банк "Траст" та укладені між ними договори порушують публічний порядок чи спрямовані на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна держави суду надано не було.

Крім того, в силу положень частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України питання недійсності правочину у разі недодержання вимоги щодо його відповідності інтересам держави і суспільства, його моральним засадам вирішується виключно судом.

Судового рішення про визнання недійсними договору на створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладеного між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ" та договору про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладеного між ПАТ Банк "Траст" та ТОВ "ІЗІ СОФТ", матеріали справи не містять, а про існування таких судових рішень ні суду, ні сторонам не відомо (доказів зворотнього суду не надано).

Твердження відповідача про неможливість ідентифікації послуг, наданих позивачем відповідно до умов договорів ПАТ «Банк «ТРАСТ» укладеними з позивачем є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

Відтак, суд звертає увагу на те, що Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Траст" Кухарем Володимиром Валентиновичем перевищено надані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» повноваження внаслідок виконання дій по проведенню перевірки та винесення оскаржуваного наказу на стадії ліквідації банку, а не під час дії тимчасової адміністрації, по-друге, доводи Уповноваженої особи про нікчемність договорів не знайшли свого підтвердження під час вирішення даної адміністративної справи, суд приходить до висновку про протиправність дій Уповноваженої особи щодо визнання нікчемними договорів та, відповідно, про протиправність та необхідність скасування наказу Уповноваженої особи від 15 червня 2017 року №143-ЛТ в частині визнання нікчемними договорів про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ» та про створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ».

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72 - 77, 90, 241 - 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" (04080, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 82А, коп. Б, офіс 312А, ) до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ Банк "Траст" Кухарева Володимира Валентиновича (АДРЕСА_1) про визнання протиправним дій, зобов'язання вчинити дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» Кухарєва Володимира Валентиновича щодо визнання нікчемним договору про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ» та щодо визнання нікчемним договору про створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ».

3. Визнати протиправним та скасувати наказ Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк «ТРАСТ» Кухарєва Володимира Валентиновича від 15 червня 2017 року № 143-ЛТ в частині визнання нікчемним договору про надання послуг з продажу банківських продуктів від 12 січня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ» та в частині визнання нікчемним договору про створення програмного продукту від 01 липня 2016 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "ІЗІ СОФТ" та Публічним акціонерним товариством «Банк «ТРАСТ».

Рішення суду, відповідно до частини першої статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу

Суддя В.В. Аверкова