Справа № 2518/2-а-1278/11
Суддя: Павленко О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2518/2-а-1278/11
Провадження №6-а/743/31/18
УХВАЛА

23 травня 2018 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої - судді Павленко О.В.,

при секретарі Воєдило О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки, в залі суду заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а саме стягувача по справі № 2518/2-а-1278/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії. Заява мотивована тим, що стягувач ОСОБА_2 померла 27 лютого 2016 року. Заявник являється спадкоємцем ОСОБА_2 та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті останньої, згідно якого до спадщини входять грошові кошти, в розмірі 11205 грн. 60 коп., що були нараховані, проте не виплачені згідно листа УПФУ в Ріпкинському районі Чернігівської області про виконання рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області № 2518/2-а-1278/11 від 11.03.2011 року. Тому заявник просить суд замінити стягувача з ОСОБА_2 на нього.

Заявник, його представник ОСОБА_3 та представник Ріпкинського ОУ ПФУ в Чернігівській області, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися.

Відповідно до ч. 2 ст. 379 КАС України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

У відповідності до ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2011 року по справі 2518/2-а-1278/11 зобовязано управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області перерахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію в розмірі 15 % мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", виходячи з розміру встановленого ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", за виключенням виплачених сум за вказаний період; доплату до пенсії у розмірі 1 мінімальної заробітної плати, відповідно до ст. 39 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", з 19.07.2010 року, за виключенням виплачених сум за вказаний період.

Стягувач ОСОБА_2 померла 27 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом по смерть серії І-ЕЛ № 273227.

Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.07.2017 року, зареєстрованого в реєстрі №1105, вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_2 є заявник ОСОБА_1 та до спадщини входить грошові кошти, в розмірі 11205 грн. 60 коп., що були нараховані, проте не виплачені згідно листа УПФУ в Ріпкинському районі Чернігівської області №357/04-07 від 25.11.2014 року про виконання рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області № 2518/2-а-1278/11 від 11.03.2011 року.

Приписи ст. 1218 Цивільного кодексу України визначають, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно п.4 Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою (у редакції постанови КМУ від 08.11.2017 року № 848), У разі зміни способу і порядку виконання рішення, зміни стягувача за судовим рішенням на його спадкоємця (правонаступника) до виконавчого документа або рішення суду заявник додає відповідну ухвалу суду.

Після набрання рішенням законної сили питання заміни сторони її правонаступником на стадії виконання судового рішення повинно вирішуватись в порядку передбаченому статтею 379 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 КАС України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Аналогічні за змістом положення закріплені й у ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов'язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Крім того, зі змісту рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, випливає однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Отже, основним призначенням стадії виконавчого провадження є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що ОСОБА_1 є правонаступником померлої ОСОБА_2, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 248, 379 КАС України,-

ПОСТАНОВИВ :

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Замінити стягувача ОСОБА_2, померлу 27.02.2016 року, на її правонаступника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні щодо виконання постанови Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11.03.2011 року по адміністративній справі № 2518/2-а-1278/11 за позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в Ріпкинському районі Чернігівської області про визнання незаконними дій відповідача та зобовязання здійснити перерахунок додаткової пенсії та доплати до пенсії.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Чернігівської області, через Ріпкинський районний суд Чернігівської області, протягом пятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Павленко