Справа № 447/643/18
Суддя: Павлів В. Р.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/47/18
Справа №447/643/18
П О С Т А Н О В А

ІмЕНЕм україни

15.05.2018 року Миколаївський районний суд Львівської області в складі: головуючого судді Павлів В. Р. , за участю секретаря судового засідання Волківської Н.Б., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського районного сектору Головного управління державної міграційної служби у Львівській області, Головного Управління державної міграційної сліжби України у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення ,

в с т а н о в и в :

14.03.2018 року позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до Миколаївського районного сектору ГУДМСУ у Львівській області, Головного Управління державної міграційної служби України у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно постанови Миколаївського районного сектору ГУДМС у Львівській області 005 ПН МЛВ 062903 код 4629 від 03.03.2018 року у неї було встановлено перевищення дозволеного строку перебування в Україні з ухиленням від виїзду після закінчення дозволеного терміну перебування в країнін та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. за порушення міграційного законодавства. Однак, зазначені в постанові обставини, на думку позивача, не відповідають дійсності, оскільки вона народилась в Російській Федерації, однак з 1996 року проживає в Україні за вказаною в позовній заяві адресою , за якою і зареєстрована. Також вона в Україні здобула освіту, одружилась з громадянином України та народила дитину, якій зараз сім років. Її мати та баба за національністю українки. Позивач несудима, отримує дохід як самозайнята особа та з вільнонайманої праці, визнає та дотримується законодавства України, вільно володіє державною мовою, поважає суверенітет України, звичаї українського народу. Вважає себе громадянкою України за родовими та територіальними ознаками. А тому, була змушена звернутись в суд із вказаним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, та просив таку задовольнити з підстав, зазначених у ній.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, відомостей про причини його неявки у суду немає.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч.1 ст.6 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Судом встановлено, що 03.03.2018 року уповноваженою посадовою особою Миколаївського районного сектору ГУ ДМС у Львівській області винесено постанову 005 ПН МЛВ 062903 код 4629 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за порушення міграційного законодавства та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розміріі 850,00 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в'їзду в Україну у визначений строк.

У протоколі та постанові, зазначено, що суть правопорушення полягає в перевищенні дозволеного строку перебування на території України, однак таке твердження є необґрунтованим, оскільки не вказаний період прострочення такого перебування, день закінчення дозволеного терміну перебування на території України та початок триваючого правопорушення.

Згідно ч.1 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров'я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Однак, як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_2 з 1996 року проживає в Україні за вказаною в позовній заяві адресою , за якою і зареєстрована. Також вона в Україні здобула освіту, одружилась з громадянином України та народила дитину, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є громадянином України. Її мати та баба за національністю українки. Позивач несудима, отримує дохід як самозайнята особа та з вільнонайманої праці, визнає та дотримується законодавства України, вільно володіє державною мовою, поважає суверенітет України, звичаї українського народу. Вважає себе громадянкою України за родовими та територіальними ознаками.

У відповідності до листа ГУ ДМС у Львівській області №02-02/13928 від 05.07.2017 року та ч.1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" в діючій редакції ОСОБА_4 значиться зареєстрованою з 2004 року на Львівщиніразом з матір'ю ОСОБА_5 за посвідкою на постійне місце проживання ЛЕ №004794 від 20 жовтня 2004 року.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 9, 90, 242-246, 250 КАС України , суд,

п о с т а н о в и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову Миколаївського районного сектору ГУДМС у Львівській області 005 ПН МЛВ 062903 код 4629 від 03.03.2018 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_2, м. Новий Розділ Львівської області вул. Л.Українки, 9/65.

Апеляційна скарга на рішення суду може до Апеляційного адміністративного суду Львівської області бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст постанови буде виготовлено 25.05.2018 року

Суддя: Павлів В. Р.