Справа № 800/352/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2018 року

Київ

справа №800/352/17 (800/318/17)

адміністративне провадження №П/9901/160/18( П/9901/324/18)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді Юрченко В.П.,

Суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.

секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:

позивача - ОСОБА_2,

представників відповідачів - Долгов Ю.В., Русакова І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, Вищої ради юстиції (правонаступник - Вища рада правосуддя) про визнання дій протиправними та скасування незаконних рішень (постанов),

ВСТАНОВИВ:

01.06.2010 ОСОБА_2 звернулася до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції з позовом до Вищої ради юстиції, у якому просила визнати незаконними та протиправними дії Вищої ради юстиції щодо прийняття подання від 26.05.2010 про звільнення її з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги судді та про його скасування (визнання нечинним). (том 1, а.с.2-4).

Провадження за вказаним позовом було відкрито ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Ю.К. Черпака 17.06.2010, якому було присвоєно №П-91/10 (том 1, а.с.1).

18.06.2010 ОСОБА_2 вдруге звернулася до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції позовом до Верховної Ради України, у якому з урахуванням уточнення позовних вимог просила: визнати протиправними дії Вищої ради юстиції щодо прийняття рішення від 26.05.2010 № 390/0/15-10 «Про внесення до Верховної Ради України подання про її звільнення з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги», а саме рішення - незаконним; визнати незаконним подання Вищої ради юстиції від 31.05.2010 № 25/0/12-10, направлене до Верховної Ради України з пропозицією звільнити її з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги; визнати протиправними дії ВР України щодо прийняття постанови від 17.06.2010 № 2352-VI про звільнення її з посади судді Святошинського районного суду м. Києва, а саму постанову - незаконною (том 1, а.с.75-79; 183).

Провадження за вказаним позовом було відкрито ухвалою судді Вищого адміністративного суду України Ю.К. Рецибуринського 22.06.2010, якому було присвоєно №П-118/10 (том 1, а.с.74).

Зважаючи на однорідний характер вимог, заявлених одним й тим самим позивачем до різних відповідачів, Вищий адміністративний суд України, вважаючи, що є підстави для об'єднання справ за провадженнями №№П-91/10 і П-118/10 для їх спільного розгляду і вирішення, постановив ухвалу від 14.07.2010, якою об'єднав для спільного розгляду в одне провадження за №П-91/10 справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції про визнання дій протиправними і скасування подання про звільнення з посади судді та справу за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України про визнання незаконними і протиправними дій, визнання нечинною та скасування постанови (том 1, а.с.111).

За результатами розгляду вказаного позову, Вищим адміністративним судом України ухвалено постанову від 28.09.2011, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконною постанову Верховної Ради України від 17.06.2010 № 2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги судді. Відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції про визнання дій протиправними та визнання незаконним і скасування рішення від 26.05.2010 № 390/0/15-10 і подання від 31.05.2010 № 25/0/12-10.(том 2, а.с.259-269).

Рішення мотивоване тим, що Вища рада юстиції обґрунтовано і в межах наданих їй повноважень прийняла рішення про внесення ВР подання про звільнення судді ОСОБА_2. за порушення присяги. При цьому, Судом було встановлено про допущення Верховною Радою України порушення процедури розгляду вказаного подання Вищої ради юстиції, такого як не забезпечення важливої гарантії щодо права судді бути присутнім на пленарному засіданні, що стало наслідком визнання незаконною спірної постанови.

Не погоджуючись із вказаним рішенням Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_2 подала заяву до Верховного Суду України про його перегляд (том 1, а.с.306-310), за наслідками розгляду якого Вищим адміністративним судом України постановлена ухвала від 26.10.2010 №Н-334/10 про відмову у допуску до провадження Верховного Суду України справи за її позовом (том 1, а.с.304-305), у зв'язку із відсутністю законодавчо-обумовленого механізму оскарження рішень Вищого адміністративного судочинства України, прийнятих за правилами, чинної на той період часу, статті 171-1 Кодексу адміністративного судочинства України.

25.01.2011 ОСОБА_2 втретє звернулася до Вищого адміністративного суду України як до суду першої інстанції позовом до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції, у якому просила: визнати протиправними дії Верховної Ради України, які виразились у повторному розгляді 23.12.2010 подання Вищої ради юстиції №25/0/12-10 від 31.05.2010 та незаконною постанову Верховної Ради України від 23.12.2010 №2867-VІ щодо її звільнення з посади судді Святошинського районного суду м. Києва; зобов'язати Верховну Раду України припинити подальший розгляд подання Вищої ради юстиції №25/0/12-10 від 31.05.2010.

Провадження за вказаним позовом було відкрито ухвалою судді Вищого адміністративного суду України М.П. Зайцевим 27.01.2011, якому було присвоєно №П/9991/115/11 (том 2, а.с.1). За результатами розгляду вказаного позову, Вищим адміністративним судом України ухвалено постанову від 28.09.2011 про відмову у його задоволенні (том 2, а.с.194-197), мотивоване тим, що постанова Верховної Ради України від 23.12.2010 № 2867-VІ про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги прийнята з дотриманням встановленої чинним законодавством процедури. При цьому факт допущення ОСОБА_2 порушення присяги був встановлений у судовому порядку, - постанова Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 справа №П-91/10.

Не погодившись із вказаними рішеннями Вищого адміністративного суду України щодо неї, ОСОБА_2 подала до Європейського суду з прав людини заяву проти України, в якій скаржилась: за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР (далі Конвенція), на те, що провадження стосовно її звільнення було несправедливим та суперечило принципу незалежного і безстороннього суду; за статтею 8 Конвенції на те, що звільнення значним чином вплинуло на її приватне життя.

З огляду на схожість заяви ОСОБА_2 з іншими заявами, поданими до Європейського суду з прав людини громадянами України, які раніше обіймали посади суддів національних судів, усі ці заяви були об'єднані відповідно до пункту 1 Правила 42 Регламенту Суду.

19.01.2017 Європейський Суд з прав людини ухвалив рішення у справі «Куликов та інші проти України», зокрема і за заявою ОСОБА_2 № 11775/12, яким постановив, що Україна порушила стосовно позивача: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Суд також постановив, що впродовж трьох місяців від дня, коли рішення стане остаточним відповідно до пункту 2 статті 44 Конвенції, держава-відповідач має сплатити заявникам суми, зазначені у Додатку II, а також додатково суми будь-яких податків, що можуть нараховуватись; ці суми мають бути конвертовані у валюту держави-відповідача за курсом на день здійснення платежу. Зокрема, ОСОБА_2 присуджено відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 євро та відповідно до пункту 159 (а) рішення Суду одинадцятьом заявникам, серед яких і ОСОБА_2, спільно суму у розмірі 11 000 євро відшкодування судових та інших витрат, понесених під час проваджень у Суді. Рішення Суду набуло статусу остаточного 19.04.2017 (том 3; а.с.8-37, 47-104; том 4, а.с.9-58, 48-105).

Враховуючи зазначене рішення Європейського суду з прав людини, ОСОБА_2 подала до Верховного Суду України дві заяви про перегляд постанов Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 у справі №П-91/10 (том 4, а.с.1-3) та від 28.09.2011 у справі №П/9991/115/11 (том 3, а.с.1-4), в яких поставлені питання про їх скасування та задоволення позовних вимог щодо яких вони ухвалені у повному обсязі.

Ухвалою судді Верховного Суду України М.І. Гриціва від 05.05.2017 витребувано копію рішення Європейського суду з прав людини з її аутентичним перекладом, ухваленого 19.01.2017 у справі «Куликов та інші проти України» із секретаріату Урядового повноваженого у справах Європейського суду з прав людини, яка надійшла разом із супровідним листом до суду 29.05.2017 (том 4, а.с.44).

Провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 у справі №П-91/10 було відкрито ухвалою судді Верховного Суду України М.І. Гриціва 07.06.2017, якому було присвоєно №21-883а17 (том 4, а.с.107). Справа витребувана з Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою судді Верховного Суду України М.І. Гриціва від 22.06.2017 призначено справу за позовом ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції (правонаступник - Вища рада правосуддя) та Верховної Ради України про визнання дій протиправними і рішення незаконними до розгляду на спільному судовому засіданні всіх судових палат Верховного Суду України на 10.07.2017 (том 4, а.с.113 на звороті). Слухання справи було перепризначено на 07.08.2017 (том 4 а.с.125).

Постановою Верховного Суду України від 07.08.2017 вказану заяву ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до того ж суду (том 4, а.с.134-135 на звороті). При цьому, суддею Верховного Суду України Канигіною Г.В. була висловлена окрема думка, згідно якої суддя вважала за можливе винесення Верховним Судом України кінцевого судового акта в даній справі щодо питання про поновлення ОСОБА_2 на посаді судді. При цьому направлення справи на новий судовий розгляд може, на її думку, ускладнити її вирішення у розумні строки та не буде сприяти й виконанню рішення Європейського Суду з прав людини у сенсі вживання заходів індивідуального характеру.

23.08.2017 дана адміністративна справа була передана до Вищого адміністративного суду України, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями такого суду розподілена судді Цвіркуну Ю.І. Номер провадження - П/800/352/17 (том 4, а.с.139).

Суддя Вищого адміністративного суду України Цвіркун Ю.І. ухвалами від 29.08.2017 (том 3, а.с.140-141) та від 04.08.2017 (том 4, а.с.147) прийняв дану справу до свого провадження та призначив до розгляду в судове засідання на 25.09.2017.

У судовому засіданні, призначеному на 25.09.2017, ухвалою Вищого адміністративного суду України заява Вищої ради правосуддя про відвід головуючому судді - Цвіркуну Ю.І. задоволена (том 4, а.с.156-157). Справа передана для здійснення повторного автоматизованого розподілу.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2017 дана справа розподілена судді Штульману І.В (том 4, а.с.159), який ухвалою від 29.09.2017 прийняв її до свого провадження (том 3, а.с.160). Справа призначена до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 20.11.2017 (том. 4, а.с.161).

У судовому засіданні, призначеному на 20.11.2017, були задоволені: заява ОСОБА_2 про відвід члену колегії Вищого адміністративного суду України, визначеної згідно протоколу від 29.09.2017, - ОСОБА_7, та заява про самовідвід від розгляду даної справи ОСОБА_7 Датою наступного судового засідання визначено - 18.12.2017, яке не відбулось у зв'язку із припиненням роботи Вищого адміністративного суду України, про що телефонограмою були повідомленні сторони процесу (том 4, а.с.186).

09.01.2018 даний позов був переданий до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду (далі - Верховний Суд/Суд) на підставі пункту 5 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, справа №800/352/17 розподілена судді Юрченко В.П. Номер провадження - П/9901/324/18 (том 4, а.с.187).

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. ухвалою від 15.01.2018 прийняла до свого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, призначила її до розгляду в судове засідання на 14.02.2018 о 10:45 год. (том 4, а.с.188-190).

Провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд постанови Вищого адміністративного суду України від 28.09.2011 у справі №П/9991/115/11 було відкрито ухвалою судді Верховного Суду України О.Ф. Волковим 30.05.2017, якому було присвоєно №21-884а17 (том 2, а.с.203). Справа витребувана із Вищого адміністративного суду України.

Ухвалою судді Верховного Суду України Волкова О.Ф. від 19.06.2017 було закінчено підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України постанови Вищого адміністративного суду України від 28.09.2011 у справі №П/9991/115/11, справу призначено до розгляду на 03.07.2017 у відкритому судовому засіданні (том 3, а.с.112).

Постановою Верховного Суду України від 03.07.2017 вказану заяву ОСОБА_2 задоволено частково, постанову Вищого адміністративного суду України від 28.09.2011 скасовано, справу передано на новий судовий розгляд до цього ж суду (том 3, а.с.127-130).

01.08.2017 дана адміністративна справа була передана до Вищого адміністративного суду України, яка згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями такого суду розподілена судді Маринчак Н.Є. Номер провадження - П/800/318/17.

Суддя Вищого адміністративного суду України Маринчак Н.Є. ухвалою від 04.08.2017 (том 3, а.с.133) прийняла дану справу до свого провадження та призначила її розгляд у судове засідання на 31.08.2017, в якому була оголошена перерва (том 3, а.с.142-145). Датою наступного судового засідання визначено - 28.09.2017 (том 3, а.с.146), яке не відбулось, про що складена довідка від 28.09.2017 (том 3, а.с.152). Про судове засідання, призначене на 31.10.2017 на 14:00 год., сторони повідомлені під розписку (том 3, а.с.153), яке не відбулось, про що сторони повідомленні телефонограмою від 30.10.2017 (том 3, а.с.160) та складена довідка від 31.10.2017 (том 3, а.с.161). Наступне судове засідання визначене на 05.12.2017, яке не відбулось, про що сторони повідомленні телефонограмою від 01.12.2017 (том 3, а.с.177).

09.01.2018 даний позов переданий до Верховного Суду на підставі пункту 5 частини першої Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, справа №800/318/17 розподілена судді Гончаровій І.А. Номер провадження - П/9901/160/18 (том 3, а.с.179).

Суддя Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Гончарова І.А. ухвалою від 24.01.2018 прийняла до свого провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2, призначила її до розгляду в судове засідання на 19.02.2018 о 12:00 год. (том 3, а.с.180-181).

З урахуванням неодноразових надходжень від ОСОБА_2 заяв про об'єднання позовів в одне провадження (у обох справах №800/318/17 та №800/352/17), Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду під головуванням судді Юрченко В.П. у призначеному судовому засіданні по справі 800/352/17 (провадження №П/9901/324/18) постановив ухвалу від 14.02.2018 про об'єднання в одне провадження адміністративної справи №П/9901/324/18 (800/352/17) за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України та Вищої ради юстиції (правонаступник - Вища рада правосуддя) про визнання дій протиправними і рішень незаконними зі справою №П/9901/160/18 (№800/318/17) за позовом ОСОБА_2 до Верховної Ради України, третя особа - Вища рада юстиції України (правонаступник - Вища рада правосуддя) про оскарження протиправних дій та скасування постанови (том 4, а.с.226-229).

Згідно із розпорядженням Начальника правового управління департаменту аналітичної правової роботи Верховного Суду В. Котвицього був призначений автоматизований розподіл позовної заяви №800/318/17 (провадження №П/9901/160/18), шляхом передачі судді-доповідачу Юрченко В.П. у справі №800/352/17 (номер провадження №П/9901/324/18, том 4, а.с.230).

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду справу за №800/318/17 (провадження №П/9901/160/18) суддя Юрченко В.П. отримала 28.02.2018 (том 4, а.с.231).

До початку розгляду справи за об'єднаними позовами, від позивача надходили заяви про уточнення позовних вимог, згідно останнього з яких ОСОБА_2 просила (том 4, а.с.232-234):

- визнати протиправними дії Вищої ради юстиції щодо прийняття рішення від 26.05.2010 №390/0/15-10 «Про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду міста Києва за порушення присяги».

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати рішення Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги» від 26.05.2010 №390/0/15-10;

- визнати протиправним (незаконним) та скасувати подання Вищої ради юстиції від 31.05.2010 №25/0/12-10 «Про звільнення судді з посади», за яким Вища рада юстиції пропонує Верховній Раді України звільнити ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду міста Києва у зв'язку з порушенням присяги;

- визнати протиправними дії Верховної Ради України щодо прийняття постанови «Про звільнення судді» від 17.06.2010 №2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду міста Києва у зв'язку з порушенням присяги;

- визнати протиправною (незаконною) і скасувати постанову Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 17.06.2010 №2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді.

- визнати протиправними дії Верховної Ради України щодо прийняття постанови «Про звільнення судді» від 23.12.2010 №2867-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду міста Києва у зв'язку з порушенням присяги;

- визнати протиправною (незаконною) і скасувати постанову Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 23.12.2010 №2867-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді;

- поновити ОСОБА_2 на посаді судді Святошинського районного суду м. Києва.

У судовому засіданні, призначеному на 15.03.2018 була прийнята до розгляду вказана заява ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог, розгляд справи відкладений на 12.04.2018 (том 4, а.с.241-242), яке не відбулось у зв'язку з відсутністю повного складу колегії, про що складено довідку. 19.04.2018 судове засідання не відбулось у зв'язку з поданням позивачем клопотання про його відкладення.

Наступне судове засідання призначено на 19.05.2018, у якому позивач підтримала позовні вимоги, уточнені своєю заявою та просила їх задовольнити.

Представник Верховної Ради України у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні, викладеним у письмовому відзиві, який міститься в матеріалах справи (том 4, а.с.199-201), в яких зазначив, що під час прийняття постанови від 17.06.2010 №2352-VI в частині звільнення позивача з посади, Верховна Рада України діяла у відповідності до положень Конституції України та Закону України «Про порядок обрання на посаду та звільнення з посади професійного судді Верховною радою України», так як її повідомляли належним чином про засідання профільного Комітету та засідання Ради, на які вона не з'явилась. При цьому вказує, що Верховна Рада України, розглядаючи подання Вищої ради юстиції про звільнення з посади судді, не здійснювала правосуддя, не збирала доказів, не допитувала свідків, не проводила експертиз, оскільки зазначене не віднесено до повноважень парламенту. Крім того, у зв'язку із проведеною судовою реформою в Україні, Верховна Рада України не наділена повноваженнями затверджувати рішення відповідного органу в частині формування суддівського корпусу.

Щодо оскаржуваної постанови Верховної Ради України від 23.12.2010 №2867-VI представник парламенту надав пояснення, аналогічні письмовим запереченням (том 3, а.с.154-157), які містяться в матеріалах справи, де зазначено, що дана постанова прийнята у зв'язку із скасуванням Вищим адміністративним судом України постанови від 17.06.2010 №2352-VI, що зумовило Верховну Раду України внести до порядку денного питання щодо звільнення ОСОБА_2 з посади судді за поданням Вищої ради юстиції від 31.05.2010, що мало для парламенту обов'язкове значення.

Додатково, 26.03.2018 від представника Верховної Ради України, надійшов відзив на заяву позивача про уточнення позовних вимог, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 з підстав необхідності повторного розгляду питання щодо притягнення ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності Вищою радою правосуддя.

Представник Вищої ради правосуддя, у письмових поясненнях, які наявні в матеріалах справи (том 3, а.с.167-170), стосовно спірної постанови Верховної Ради України від 23.12.2010 №2867-VI відзначив, що в період її прийняття Вища рада юстиції була наділена повноваженнями встановлювати факт порушення суддями присяги, а тому й було прийнято подання, яке і стало предметом розгляду Верховною Радою України.

Крім того, представник Вищої ради правосуддя у судовому засіданні надав пояснення, аналогічні письмовому відзиву, який міститься в матеріалах справи (том 4, а.с.215-218), у якому зазначено, що під час прийняття Вищою радою юстиції рішення від 26.05.2010 №390/0/15-10 не було допущено процедурних порушень, оскільки дисциплінарне провадження відкрито за наслідками перевірки його членом Ради ОСОБА_10, який надав довідку про допущення позивачем порушення присяги судді, яка після розгляду секцією Вищої ради правосуддя стала наслідком для прийняття рекомендації Вищою радою юстиції про направлення Верховній Раді України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді. Представник зазначає, що обставини, які мали значення та стали підставою для прийняття Вищою радою юстиції зазначеного рішення, а також обґрунтуванням прийняття саме такого рішення у повному обсязі у ньому наведені. Рішення прийнято повноважним (конституційним) складом Ради. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Вищої ради юстиції.

У відповіді на відзив представника Верховної Ради України, позивач, зазначаючи всю хронологію фактичних обставин по оскарженню ним у судовому порядку, в тому числі в Європейському суді з прав людини, рішень Вищої ради юстиції та Верховної Ради України, вважає, що була незаконно звільнена з посади судді, на якій перебувала 12 років (том 4, а.с.205-208).

Судом встановлено, що Указами Президента України від 04.03.1998 та від 17.06.1998 ОСОБА_2 призначено виконуючим обов'язки судді Ленінградського районного суду м. Києва і суддею цього суду (том 1, а.с. 185-186). 13.03.1998 ОСОБА_2 прийняла присягу судді (том. 1, а.с. 21, 141).

Постановою Верховної Ради України від 20.02.2003 позивача обрано на посаду судді Святошинського районного суду м. Києва безстроково (том 1, а.с.187).

За результатами перевірки відомостей, викладених у депутатському зверненні народного депутата України ОСОБА_11 від 31.01.2008, членом Вищої ради юстиції ОСОБА_12 складена довідка-пропозиція від 03.03.2009 щодо прийняття Вищою радою юстиції подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги в порядку пункту 5 частини 5 статті 126 Конституції України (том. 1, а.с. 23-33, 45-51, 125-133).

26.05.2010 Вища рада юстиції більшістю голосів прийняла рішення № 390/0/15-10 про внесення до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги та внесла таке подання від 31.05.2010 № 25/0/12-10 (том 1, а.с. 53-57, 58-66).

Вказане рішення Вищої ради юстиції мотивовано тим, що суддя ОСОБА_2. порушила норми чинного (на той період часу) законодавства України при розгляді справи за позовом ОСОБА_13 до ОСОБА_14, ТОВ «Мінералінвест», ТОВ «Плато-Девелопмент», третя особа - Печерська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання недійсним та скасування протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Мінералінвест» від 05.10.2001 та змін до установчих документів ТОВ «Мінералінвест», а саме: не встановила дійсного місцезнаходження відповідачів, не розмістила оголошення про виклик до суду відповідачів у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження, вирішила справу без належного повідомлення відповідачів про час і місце її розгляду, без передбачених законом підстав постановила заочне рішення, внаслідок якого було позбавлено ТОВ «Плато-Девелопмент» 90% статутного фонду ТОВ «Мінералінвест» за позовом особи, права та інтереси якої порушені не були.

Вища рада юстиції дійшла висновку, що дії судді ОСОБА_2. були направлені і сприяли «рейдерській атаці» на засновників ТОВ «Мінералінвест» для унеможливлення участі цього підприємства в процедурі санації ВАТ «Норинський щебзавод», оскільки ТОВ «Мінералінвест» виступало санатором ВАТ «Норинський щебзавод». Так, в результаті винесення заочного рішення Святошинським районним судом м. Києва від 09.03.2006 тимчасово призначений директором ТОВ «Мінералінвест» ОСОБА_15 зміг втрутитися в процедуру санації ВАТ «Норинський щебзавод» і відсторонити засновників ТОВ «Мінералінвест», зокрема, ТОВ «Плато-Девелопмент» від участі у касаційному розгляді справи про банкрутство ВАТ «Норинський щебзавод».

За цих підстав, Вища рада юстиції вважала, що допущені суддею Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_2. порушення закону порочать звання судді, викликають сумнів у її об'єктивності та неупередженості і є безумовною підставою для внесення подання про звільнення з посади за порушення присяги.

Постановою Верховної Ради України від 17.06.2010 №2352-VI ОСОБА_2 звільнено з посади судді за порушення присяги (том. 1, а.с. 177-178).

Постановою Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 (справа №П-91/10) було визнано незаконною постанову Верховної Ради України від 17.06.2010 № 2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги судді.

З метою правової реалізації подання Вищої ради юстиції від 31.05.2010 про звільнення судді Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_2., її 21.12.2010 було повідомлено урядовою телефонограмою про розгляд Верховною Радою України 23.12.2010 проекту постанови про звільнення її з посади (том 2, а.с.11).

Постановою Верховної Ради України від 23.12.2010 року №2867-VI ОСОБА_2 звільнено з посади судді за порушення присяги (том. 2, а.с. 10). За наслідками судового оскарження, вказана постанова Верховної Ради України залишена без змін, про що Вищим адміністративним судом України було прийнято постанову від 28.09.2011 у справі № П/9991/115/11.

Не погоджуючись із вказаними судовими актами Вищого адміністративного суду України, ОСОБА_2 звернулась до Європейського суду з прав людини, який об'єднавши її заяву з іншими схожими, ухвалив рішення від 19.01.2017 у справі «Куликов та інші проти України» № 11775/12, постановивши, що Україна порушила стосовно ОСОБА_2: пункт 1 статті 6 Конвенції у зв'язку з недотриманням принципів незалежності та безсторонності; статтю 8 Конвенції, якою кожному гарантується право на повагу до приватного і сімейного життя.

Постановами Верховного Суду України від 03.07.2017 (21-884а17) та від 07.08.2017 (№21-883а17) скасовані постанови Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 (справа №П-91/10) та від 28.09.2011(справа № П/9991/115/11), а справи направлені на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, Верховний Суд, розглядаючи дану адміністративну справу в межах заявлених позовних вимог, виходить з наступного.

Порядок виконання рішення Суду, яке набуло статусу остаточного, визначається Законом України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі - Закон № 3477-IV), іншими нормативно-правовими актами.

За абзацом дев'ятим частини першої статті 1 Закону № 3477-ІV виконання рішення Суду включає в себе: а) виплату стягувачеві відшкодування та вжиття додаткових заходів індивідуального характеру; б) вжиття заходів загального характеру.

Згідно зі статтею 10 Закону № 3477-IV з метою забезпечення відновлення порушених прав стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру: а) відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який стягувач мав до порушення Конвенції і протоколів до неї (restitutio in integrum); б) інші заходи, передбачені у рішенні Суду.

Відновлення попереднього юридичного стану стягувача здійснюється, зокрема, шляхом: а) повторного розгляду справи судом, включаючи відновлення провадження у справі; б) повторного розгляду справи адміністративним органом.

У справі «Куликов та інші проти України» Суд зазначив, що станом на сьогодні в Україні впроваджується повномасштабна судова реформа, яка включає внесення змін до Конституції України та законів України, а також інституційні зміни. У зв'язку із цим Суд не в змозі на даний час оцінити ефективність відновлення національного провадження, якщо заявники цього вимагатимуть. Проте, враховуючи обсяг та обставини заяв, що розглядаються, не можна дійти висновку, що ці істотно нові обставини роблять відповідні національні провадження prima facie даремними і безрезультатними.

Стаття 17 Закону № 3477-IV встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. У свою чергу, стаття 18 Закону № 3477-IV визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду, тобто відповідно до статті 1 цього Закону - практику Суду та Європейської комісії з прав людини.

Важливим елементом верховенства права є гарантія справедливого судочинства. Так, у справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів якого є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання в її права".

Внаслідок проведених у ході судової реформи змін, органом, до повноважень якого віднесено питання у тому числі, щодо призначення судді на посаду, забезпечення здійснення дисциплінарним органом дисциплінарного провадження щодо судді; звільнення судді з посади тощо, є Вища рада правосуддя.

Враховуючи викладене, приймаючи встановлені Європейським судом з прав людини порушення вимог статей 6, 8 Конвенції при розгляді справи позивача Вищою радою правосуддя (правонаступник Вищої ради юстиції), Верховною Радою України та Вищим адміністративним судом України, а також беручи до уваги уточнені позовні вимоги, Верховний Суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову шляхом: визнання протиправним та скасування рішення Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги» від 26.05.2010 №390/0/15-10; визнання протиправною та скасування постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 17.06.2010 №2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді; визнання протиправною та скасування постанови Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 23.12.2010 №2867-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді.

До такого висновку суд приходить також, керуючись приписами підпункту «б» частини третьої статті 10 Закону № 3477, який передбачає, що з метою забезпечення відновлення порушених прав Стягувача, крім виплати відшкодування, вживаються додаткові заходи індивідуального характеру, якими є відновлення настільки, наскільки це можливо, попереднього юридичного стану, який Стягувач мав до порушення Конвенції, яке здійснюється шляхом повторного розгляду справи адміністративним органом.

Крім того, рішення про часткове задоволення позову, прийнято відповідно до приписів Закону № 3477 з метою належного виконання рішення ЄСПЛ у справах «Куликов та інші проти України», «Олександр Волков проти України» шляхом повторного розгляду справи у зв'язку з обов'язком держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України та з необхідністю усунення причин порушення Україною Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При цьому, Верховний Суд зазначає про відсутність підстав для задоволення решти заявлених позовних вимог, з урахуванням їх уточнень, оскільки дії Вищої ради юстиції та Верховної Ради України, які вона просить визнати протиправними не породжують щодо неї правових наслідків; подання Вищої ради юстиції від 31.05.2010 №25/0/12-10 не потребує додаткового скасування з урахуванням винесення на підставі рішення Вищої ради юстиції від 26.05.2010 №390/0/15-10, яке визнано судом незаконним та підлягає скасуванню.

Варто також відзначити, що вирішення вимоги про поновлення позивача на посаді судді Святошинського районного суду міста Києва не підлягає задоволенню, оскільки, в даному випадку, лише Святошинський районний суд міста Києва наділений такими повноваженнями, а тому до нього не можуть бути звернені позовні вимоги шляхом подачі позову до Верховного Суду як суду першої інстанції, виходячи з правил підсудності, регламентованих статтею 266 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 193, 194, 242- 244, 246, 250, 257, 266 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Верховної Ради України, Вищої ради правосуддя про визнання дій протиправними та скасування незаконних рішень (постанов) задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної Ради України подання про звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва за порушення присяги» від 26.05.2010 №390/0/15-10.

Визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 17.06.2010 №2352-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді.

Визнати протиправною та скасувати постанову Верховної Ради України «Про звільнення суддів» від 23.12.2010 №2867-VI в частині звільнення ОСОБА_2 з посади судді Святошинського районного суду м. Києва у зв'язку з порушенням присяги судді.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

- ОСОБА_2 АДРЕСА_1.

- Верховна Рада України, м. Київ, вул. Грушевського, 5, Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 20064120.

- Вища рада правосуддя, м. Київ, вул. Студентська 12-а, Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 00013698.

Головуючий суддя В.П. Юрченко

Судді: І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

В.В. Хохуляк

Р.Ф. Ханова