Справа № 2-а-3560/11
Суддя: Соколовська Т. О.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 2-а-3560/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Шаргород Вінницької області

справа № 2-а-3560/11

провадження № 6-а/152/1/18

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю

секретаря судового засідання Годованюк І.Л.,

розглянув заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі № 2-а-3560/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі про зобов'язання нарахувати та виплатити заборгованість з пенсійних виплат, з участю відповідача ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області, заінтересованих осіб Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, ОСОБА_4, ОСОБА_5

встановив:

17.04.2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, в обґрунтування якої зазначила, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 липня 2011 року у справі № 2-а-3560/11 зобовязано Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Вінницької області нарахувати та виплатити її батькові ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 4, починаючи з 10 серпня 2010 року по 18 червня 2011 року включно відповідно до ст.51 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», з урахуванням проведених йому виплат за вказаний період. Постанова суду підлягала до негайного виконання і могла бути оскаржена, але не оскаржувалась. Виконавчий лист не видавався, сторонам направлено копію постанови, яку стороною відповідача прийнято до виконання.

Тривалий час постанова суду не виконувалася з різних підстав.

Листом від 05.04.2018 року №13-13/188-1442 Головне управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області повідомило у тому числі її батька, як стягувача про надання банківських реквізитів для перерахування стягнутих коштів.

05 квітня 2016 року її батько ОСОБА_2 помер.

У звязку з тим, що вона є спадкоємцем майна після смерті батька, виникла необхідність у заміні в судовій справі її батька на неї як правонаступника.

З урахуванням заяви про часткову зміну заяви про заміну сторони виконавчого провадження від 02.05.2018 року, заявник просить замінити сторону у справі №2-а-3560/11 з її батька ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1.

Ухвалою судді від 18.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 13 годину 7 травня 2018 року.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_6 не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином, заяв про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та її представника до суду не надходило.

Представник ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області в судове засідання не зявився, однак від начальника Управління ОСОБА_7 03.05.2018 року до суду надійшов відзив на заяву ОСОБА_1, в якому він просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 та розгляд справи провести без представника Управління (а.с. 44 - 46). Обґрунтовуючи відзив, начальник ОСОБА_3 обєднаного управління Пенсійного фонду України Вінницької області ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем недоотриманої пенсії ОСОБА_2, оскільки свідоцтво про право на спадщину, додане ОСОБА_1 до заяви про заміну сторони виконавчого провадження, стосується спадщини земельної ділянки, а не недоотриманої пенсії. Крім того, відносини з приводу виплати недоотриманої пенсії у звязку із смертю пенсіонера регулюються ст.52 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року №1058-ІV. Сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сімї, які проживали разом з пенсіонером по день його смерті, у тому числі непрацездатним членам його сімї, зазначеним у ч.2 ст.36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сімї повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.52 цього Закону у разі відсутності членів сімї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми у встановлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у звязку з його смертю, входить до складу спадщини. Однак заявником не надано доказів входження до складу спадщини недоотриманої пенсії ані до суду, ані до Управління.

Представник заінтересованої особи - Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області в судове засідання не зявився, хоча про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Начальник ГУ ДКСУ у Вінницькій області ОСОБА_8 подала до суду письмові пояснення на заяву ОСОБА_1, щодо задоволення заяви ОСОБА_1 не заперечує (а.с.71 -73).

Заінтересовані особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлялися належним чином.

У судове засідання не зявилися всі особи, які беруть участь в справі, хоча належним чином були повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, перешкод для розгляду справи в судовому засіданні немає.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вирішуючи заяву суд встановив, що постановою Шаргородського районного суду Вінницької області від 29 липня 2011 року у справі № 2-а-3560/11 зобовязано Управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі Вінницької області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоровю, як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеної до категорії 4, починаючи з 10 серпня 2010 року по 18 червня 2011 року включно відповідно до ст.51 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" в розмірі 15 процентів мінімальної пенсії за віком, встановленої ч.1 ст.28 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", з урахуванням проведених йому виплат за вказаний період (а.с.12).

Постанова суду оскаржена не була та підлягала до негайного виконання. Сторонам направлено копію постанови, яку відповідачем прийнято до виконання (а.с.13,14).

Постанова суду від 29.07.2011 року по даний час не виконана.

З повідомлення Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області від 05.04.2018 року №13-13/188-1442, яке адресоване ОСОБА_2, вбачається, що останньому необхідно надіслати банківські реквізити, на які будуть перераховані належні йому кошти (а.с.19).

Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_2 помер 05.04.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ №348594 (а.с.20).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його дочка заявник ОСОБА_1, яка оформила свої спадкові права, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника серії І-АМ №043015 (а.с.12) та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.11.2016 року (а.с.22).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК).

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов'язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За правилами статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно з положеннями частини першої статті 91 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, передаються членам його сім'ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

За приписами статті 52 ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім'ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім'ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім'ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини ... У разі відсутності членів сім'ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв'язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Цивільний кодекс України не визначає строк, протягом якого члени сім'ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів.

Положення частин другої, третьої ЗУ "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв'язку з його смертю, тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що суми соціальних виплат (у даному випадку пенсії) передаються членам сім'ї спадкодавця, до того ж незалежно від того, чи виступають вони одночасно спадкоємцями після його смерті. При цьому, сумами пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв'язку з його смертю, слід вважати і суми пенсії, які не були отримані пенсіонером за життя, внаслідок неправомірних дій органу Пенсійного фонду України, який не виконав у добровільному порядку судове рішення, яке набрало законної сили, і яким його (пенсійний орган) було зобов'язано провести нарахування та виплату ОСОБА_2 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю як особі, постраждалій внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесеній до категорії 4, передбаченої статтею 51 ЗУ "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи ".

Стаття 55 КАС України, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії адміністративного процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Згідно із частиною першою статті 264 КАС, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд може замінити сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) під виконавчим провадженням як завершальною стадією судового провадження і примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) розуміється сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог статті 15 ЗУ "Про виконавче провадження" сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов'язковими тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив. У разі якщо сторона виконавчого провадження змінила найменування (для юридичної особи) або прізвище, ім'я чи по батькові (для фізичної особи), виконавець, за наявності підтверджуючих документів, змінює своєю постановою назву сторони виконавчого провадження.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження представляє собою процес, який починається з моменту набрання судовим рішенням законної сили і завершується настанням відповідних обставин, передбачених статтею 39 ЗУ "Про виконавче провадження".

При цьому виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад верховенства права, за якого кожен з учасників має можливість реалізувати обсяг вимог наданих йому судовим рішенням.

Зазначене кореспондується із практикою Європейського суду з прав людини, який в п.24 рішення у справі "Воротніков проти України" від 14.02.2008 року вказав, що "провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження, а тому виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці два провадження мають розглядатися як цілісний процес".

У п. 23 рішення ЄСПЛ в справі "Матківська проти України" від 12.03.2009 року суд звернув увагу, що "виконання рішення є другим етапом судового провадження, а також, що реалізоване право знаходить свою ефективну реалізацію саме у момент виконання.

Отже, заміна сторони у відносинах, які є предметом даного судового розгляду (процесуальне правонаступництво) можливе на будь-якій стадії адміністративного процесу, як на стадії розгляду справи так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

Стаття 55 КАС України та частини першої статті 264 КАС, у редакції чинній на час виникнення спірних відносин, узгоджується з положеннями статті 52 та частини 4 статті 379 КАС у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" про те, що суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником, а також і те, що заміна сторони виконавчого провадження застосовується у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі № 2а/0612/649/11(адміністративне провадження №К/9901/2794/17.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з положеннями ч.ч.5, 6 ст.13 ЗУ "Про судоустрій і статус суддів", висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обовязковими для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм.

Відтак, заявник ОСОБА_1 надала суду докази того, що вона є спадкоємцем позивача ОСОБА_2, і в даній справі допускається правонаступництво, у звязку з чим її заява про заміну сторони у справі підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 52, 248, 379 КАС України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі задовольнити.

Замінити сторону у справі №2-а-3560/11 за адміністративним позовом ОСОБА_2 до управління Пенсійного фонду України в ОСОБА_3 районі про зобов'язання нарахувати та виплатити заборгованість з пенсійних виплат позивача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку та жительку с. Рахни - Лісові Шаргородського району Вінницької області, вул. Українська, 18, ідентифікаційний номер НОМЕР_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п'ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження також має бути поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Ухвалу складено і підписано суддею 24.05.2018 року.

Суддя: Т.О. Соколовська