Справа № 817/1418/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2018 року м. Рівне №817/1418/16
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Жуковської Л.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЛіквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області (з урахуванням заяв про уточнення та зменшення позовних вимог (а.с. 17-18, 59-60 т.2) про:

- стягнення коштів у сумі 687,51грн.;

- перерахування та виплату з 01.02.2001 грошового забезпечення з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" до посадового окладу, відповідно до ст.30 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 та ст.2 п.2 Постанови КМУ №414 від 15.06.1994 "Про види та розміри і порядок компенсації громадянам у звязку з роботою яка передбачає доступ до державно таємниці";

- перерахування та виплату з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" до грошового забезпечення, передбаченою на підставі ст.2 абз.1 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/96 від 04.10.1996;

- перерахування та виплату з 01.01.2004 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, на підставі ст.12 п.2 Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність" від 18.02.1992 №2135-ХІІ, п.29.1 Указу Президента України від 12.01.2004 №26 "Про розширення дії Указу Президента України від 26.12.2003 №1514 (1514/2003) "Про посилення соціального захисту осіб офіцерського складу оперативних та інформаційно-аналітичних підрозділів Служби безпеки України та працівників МВС";

- перерахування та виплату з 01.04.2004 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення на підставі ст.3 абз.2 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/ 96 від 04.10.1996;

- перерахування та виплату з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення на підставі п.3 ст.1 Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу" від 24.04.2003 №370;

- перерахування та виплату з 01.06.2004 грошового забезпечення з врахуванням 100% щомісячної надбавки "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення на підставі абз. б ст.3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/96 від 04.10.1996;

- виплату щорічної "Матеріальної допомоги" за 1998, 1999, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004 роки в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до підпункту 4 статті 2 Указу Президента України 926/96 від 04.10.1996 "Про умови грошового утримання осіб рядового і начальницького складу ОВС і оплати праці працівників ОВС";

- перерахування та виплату вихідної допомоги» з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячної надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення, згідно з абз.1 п.10 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей";

- стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно з ст.117 КЗпП України.

- внесення в атестат № 5 від 03.02.2005 виданий Рівненськім MB УМВС відомості - 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячною надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення, та новий розмір "вихідної допомоги".

В обґрунтування позову позивач зазначає, що наказом №16 о/с від 26.01.2005 начальника УМВС України в Рівненській області його було звільнено з органів внутрішніх справ України за станом здоровя та вислугу років. Вказує, що при звільненні з посади з ним проведено розрахунки не в повному обсязі, у звязку з чим звернувся до суду.

Позивач в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.11.2016 замінено неналежного відповідача - Міністерство внутрішніх справ України на належних відповідачів, а саме Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області та Головне управління Національної поліції в Рівненській області.

Відповідачі позов не визнали, подали письмове заперечення проти позову та відзив на позовну заяву (а.с.79-80 т.1, 37-40 т.2). Представники відповідача в судовому засіданні пояснили, що заборгованість в розмірі 687,51 грн., на думку позивача, складається з невиплаченої частини заробітної плати в сумі 562,71 грн. за період березень-вересень 2004 року як різниця на думку позивача нарахованої та виплаченої. Зазначену щомісячну різницю позивач обґрунтовує різницею між двома довідками про доходи №125 та №387. Однак, позивачу нараховано та фактично виплачено грошове забезпечення, що вказане у довідці №125, що підтверджується довідкою №1 від 24.01.2017 та розрахунковим листом з особистої картки позивача. Довідку №387 видано позивачу помилково без зазначення прибуткового податку. Це є невірним оскільки прибутковий податок згідно з законодавством компенсувався працівникам міліції в 100 % розмірі. На підставі викладеного вимога про стягнення 562,71грн. є безпідставною, оскільки ці гроші позивач вже фактично отримав. Зазначили, що наказом Рівненського MB №111 від 24.08.2004 позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани та зняття надбавки за особливі умови служби на період дії стягнення. Наказом УМВС від 09.11.2004 №438 о/с дисциплінарне стягнення, оголошене наказом №111 від 24.08.2004 з позивача зняте. Таким чином, з позивача була знята надбавка за особливі умови служби в розмірі 25% в жовтні 2004 в сумі 57,50грн. і в листопаді 2004 в сумі 4,80грн. за 9 днів, загалом 72,30грн. Оскільки позивач наказ про накладення стягнення не оскаржував, то позов в частині стягнення 72,30 грн. також є безпідставним. Також зазначили, що відповідно до наказу УМВС від 20.02.2004 №21 о/с позивач переведений з Рівненського РВ до Рівненського МВ лише зі збереженням надбавки за особливі умови служби. Надбавка за оперативну роботу позивачу не встановлювалась, а тому були відсутні підстави для нарахування та виплати позивачу надбавки за оперативну роботу відповідно до наказу МВС №03 від 23.07.1993 в розмірі 10% в сумі 10,50грн.

Щодо позовної вимоги про здійснення перерахунку з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням надбавки за вислугу років в розмірі 30% грошового забезпечення представники відповідача зазначили, що пунктом 14 розділу І Інструкції про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затвердженої наказом МВС України від 01.11.2003 № 1236 (який діяв на дату звільнення ОСОБА_1В.) визначено, що у випадках, коли будуть підтверджені раніше невідомі та не враховані в особових справах періоди служби, грошове забезпечення у ново встановлених розмірах виплачується з дня надходження до органу внутрішніх справ або подання особами рядового і начальницького складу документів, що підтверджують не враховану раніше вислугу, без перерахунку за минулий час. Однак, позивач не звертався у встановлено порядку для здійснення виплати грошового забезпечення з урахуванням надбавки за вислугу років.

Зазначають, що вимога про здійснення перерахунку з 01.06.2004 грошового забезпечення з врахуванням 100% щомісячної надбавки за особистий вклад в результати роботи до грошового забезпечення є необґрунтованою оскільки, здійснення преміювання є правом, а не обовязком керівника і залежить від особистого вкладу особи в загальні результати роботи, і крім того, застосовується з врахуванням меж фонду преміювання. Також зазначили, що наказом РВ № 85 від 03.10.2003 ОСОБА_1 було винесено попередження про неповну посадову відповідність за порушення вимог наказу МВС України №500-91р та наказом МВ № 111 від 24.08.2004 винесено догану за грубе порушення службової дисципліни, що виразилось в невиході на патрулювання без поважних причин 22.08.2004. У своїй позовній заяві ОСОБА_1 посилається на подання від 01.06.2004 про встановлення йому премії в розмірі 100%, однак саме подання в матеріалах позову відсутнє та відсутнє воно і в УМВС України в Рівненській області. Тому, підстави щодо нарахування премії в розмірі 100% відсутні.

Вказали, що як встановлено зі свідоцтва про хворобу №7 від 10.01.2005 ОСОБА_1 визнаний обмежено придатним до військової служби. Згідно з довідкою МСЕК № 00059 від 10.04.2008 ОСОБА_1 визначено ступінь втрати працездатності 10% без встановлення групи інвалідності захворювання повязане з проходженням служби в ОВС. Тому вважають, що ОСОБА_1 не має права на отримання страхових сум, передбачених ст. 23 Закону України "Про міліцію", а також Положення про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1991 №59. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно з ст.117 КЗпП України, то представники відповідача зазначили, що позивач пропустив строк звернення до суду з даною позовною вимогою.

Вказали, що для нарахування та виплати решти надбавок необхідною умовою був наказ керівника позивача, оскільки таких наказів не було, то і підстав для нарахування та виплати надбавок теж не було. Тому не підлягає до задоволення і позовна вимога про включення таких надбавок до грошового атестату №5 від 03.02.2005. Просили відмовити в задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Ухвалою суду від 24.04.2018 вирішено судовий розгляд справи здійснювити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України враховуючи розгляд справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 26.01.2005 наказом начальника УМВС України в Рівненській області №16 о/с звільнено зі служби з органів МВС в запас Збройних сил за п.64 В» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через обмежений стан здоровя) майора міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого групи розшуку злочинців та осіб, що пропали безвісти відділу карного розшуку Рівненського МВ 31.01.2005. Підстава звільнення: рапорт ОСОБА_1 (а.с.20 т.1).

При звільненні позивачу було виплачену вихідну допомогу в розмірі 5 060 грн., що підтверджується грошовим атестатом№5 від 03.02.2005 (а.с.19 т.1).

Позивач вважає, що розрахунки з ним проведенні не в повному обсязі, до грошового забезпечення та вихідної допомоги не включені всі належні йому до виплати надбавки, у звязку з чим звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Позивач зазначає, що при здійсненні з ним розрахунку 31.01.2005 йому заборговано та не виплачено кошти в сумі 687,51грн.

Так у 2004 році щомісячно нараховувалась, але мотивуючи не достатнім бюджетним фінансуванням не виплачувалась, частина заробітної плати загальною сумою 562,71грн.

Однак, як встановлено з матеріалів справи позивачу нараховане та фактично виплачене грошове забезпечення, що вказане у довідці №125, що підтверджується довідкою №1 від 24.01.2017 та розрахунковим листом з особистої картки позивача (а.с.86-88 т.1).

Довідку № 387 видано позивачу помилково без зазначення прибуткового датку (а.с.89 т.1). Це є невірним оскільки прибутковий податок згідно з законодавством компенсувався працівникам міліції в 100 % розмірі.

На підставі викладеного вимога про стягнення 562,71 грн. є безпідставною.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Рівненського MB №111 від 24.08.2004 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани (а.с.100 т.1).

Доказів оскарження наказу №111 від 24.08.2004 позивачем не надано, а тому з нього було знято надбавку за особливі умови служби в розмірі 25% в жовтні 2004 в сумі 57,50 грн. і в листопаді 2004 в сумі 4,80 грн. за 9 днів.

Щодо не нарахування та не виплати позивачу надбавки за оперативну роботу відповідно до наказу МВС № 03 від 23.07.1993 в розмірі 10% в сумі 10,50 грн., то суд зазначає, що відповідно до наказу УМВС від 20.02.2004 № 21 о/с ОСОБА_1 призначено на посаду оперуповноваженого групи розшуку злочинців та осіб, зо пропали безвісти, відділу карного розшуку Рівненського МВ із збереженням надбавки за особливі умови служби (а.с.81 т.1). Доказів встановлення позивачу надбавки за оперативну роботу не надано.

Враховуючи викладене позовні вимоги в частині стягнення коштів в сумі 687,51грн. є необґрунтованими та до задоволення не підлягають.

Стосовно позовної вимоги про перерахування та виплату з 01.02.2001 грошового забезпечення з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" до посадового окладу, відповідно до ст.30 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 та ст.2 п.2 Постанови КМУ №414 від 15.06.1994 "Про види та розміри і порядок компенсації громадянам у звязку з роботою яка передбачає доступ до державно таємниці" суд зазначає наступне.

Відповідно до наказу начальника УМВС України в Рівненській області №186 о/с від 21.12.2000 ОСОБА_1 призначено старшим оперуповноваженим відділення карного розшуку Рівненського РВ допустивши його до державної таємниці по формі 2.

Посада, на яку призначено ОСОБА_1 передбачала роботу в умовах режимних обмежень.

Суд не бере до уваги покликання відповідача на те, що наявність допуску до роботи з інформацією, що має ступіть "таємно" за формою №2 не є підставою для включення до грошового забезпечення даної надбавки до посадового окладу, з огляду на наступне.

Суспільні відносини, пов'язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII.

Статтею 1 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці:

форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно";

форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно";

форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно",

а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.

Статтею 30 Закону України "Про державну таємницю" від 21.01.1994 №3855-XII (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень) визначає Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв'язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затверджене постановою Кабінету Міністрів України №414 від 15.06.1994.

Пунктом 2 вказаного Положення визначено, що особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації:

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "особливої важливості", - 20 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "цілком таємно", - 15 відсотків;

відомості та їх носії, що мають ступінь секретності "таємно", - 10 відсотків.

Відповідно до п.5 Положення №414 від 15.06.1994 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов'язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з п.6 Положення №414 від 15.06.1994 персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов'язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Відповідно до довідки УМВС України в Рівненській області №15/05/13-2017 від 08.02.2017 ОСОБА_1 наказами УМВС України в Рівненській області від 28.07.1997 №113 о/с, від 18.12.1997 №206 о/с та від 21.12.2000 №186 о/с надавався допуск до державної таємниці по формі "два" під час проходження служби в підрозділах карного розшуку УМВС України в Рівненській області (а.с.141 т.1).

Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів та з відзиву відповідача встановлено, що ОСОБА_1 наказами керівництва УМВС України в Рівненській області надавався допуск до державної таємниці, а тому не залежно відповідно до законодавства йому підлягала до нарахуванню та виплати надбавка до посадового окладу "За роботу в умовах режимних обмежень".

Щодо позовної вимоги щодо перерахування та виплату з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" до грошового забезпечення, передбаченою на підставі ст.2 абз.1 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" №926/96 від 04.10.1996, суд зазначає наступне.

Частиною 2 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 № 926/96 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) постановлено виплачувати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ надбавку за вислугу років згідно з додатком №10.

Відповідно до Додатку 10 до Указу Президента України від 04.10.1996 №926/96 розміри надбавок за вислугу років до окладів грошового утримання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ становлять: від 1 до 2 років 5%; від 2 до 5 років 10%; від 5 до 10 років 20%; від 10 до 15 років 25%; від 15 до 20 років 30%; від 20 до 25 років 35%; від 25 і більше років 40%.

Відповідно до наказу начальника УМВС України в Рівненській області №16о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби з органів МВС з 31.01.2005. Вислуга років на день звільнення складає: в календарному обчисленні 16 років 04 місяці 27 днів, в пільговому обчислені 21 рік 03 місяці 01 день (а.с.20 т.1).

Таким чином, на день звільнення вислуга позивача становить більше 15 років, що надає йому право для виплати надбавки за вислугу років в розмірі 30% до грошового забезпечення з вересня 2003 року.

З наявних в матеріалах справи розрахункових листів встановлено, що ОСОБА_1 нараховувалась надбавка за вислугу років в розмірі 25% (а.с.148-153, 198-201 т.1).

Таким чином, позивачу починаючи з вересня 2003 року до моменту звільнення не доплачено до грошового забезпечення надбавку за вислугу років в розмірі 5%.

Враховуючи викладене, позовна вимога про перерахування та виплату з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" підлягає до задоволення частково.

Щодо позовних вимог про перерахування та виплату, а саме:

- з 01.01.2004 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС"; перерахування та виплату з 01.04.2004 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії"; перерахування та виплату з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" та перерахування та виплату з 01.06.2004 грошового забезпечення з врахуванням 100% щомісячної надбавки "За особистий вклад в результати роботи";

- з 01.04.2004 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення на підставі абз. 2 ст. 3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 №926/16;

- з 04.09.2003 грошового забезпечення з врахуванням 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення на підставі п.3 ст. 1 Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу" від 24.04.2003 №370;

- з 01.06.2004 грошового забезпечення з врахуванням 100% щомісячної надбавки "За особливий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення на підставі абз. б ст. 3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 № 926/96 суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.12 Закону України Про оперативно-розшукову діяльність» від 18.02.1992 № 2135-XII (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) на працівників, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, поширюються гарантії правового і соціального захисту, передбачені законами України про ці органи. Працівникам, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, надаються додаткові пільги в питаннях соціально-побутового та фінансового забезпечення в порядку, встановленому Кабінетом

Міністрів України.

Згідно з пп.29.1 п.29 Указу Президента України від 12.01.2004 №26 Про поширення чинності Указу Президента України від 26.12.2003 №1514 на працівників Міністерства внутрішніх справ України» керівники, виходячи з рівня кваліфікації, ступеня завантаженості і якості оперативно-розшукових завдань, мають право підвищувати на 50% посадові оклади штатним співробітникам, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність і аналітичне забезпечення. Додаткові види грошового утримання цих працівників нараховуються з обліком проведеного підвищення посадового окладу, за винятком 100% надбавки, яка налічується до схемного посадового окладу, окладу за спеціальне звання й надбавки за вислугу років.

Відповідно до ч.3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 № 926/96 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів надано право, зокрема, установлювати особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їхньою згодою та в інтересах справи на службі, - щомісячну доплату в розмірі від 25 до 50 відсотків суми пенсії, яка б могла бути їм нарахована.

Згідно ст. 1 Указу Президента України "Про надбавки військовослужбовцям Служби безпеки України та працівникам органів внутрішніх справ України за безперервну службу" від 24.04.2003 №370 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) надати Голові Служби безпеки України та Міністрові внутрішніх справ України право встановлювати відповідно військовослужбовцям Служби безпеки України і працівникам органів внутрішніх справ України щомісячні надбавки за безперервну службу в органах безпеки і органах внутрішніх справ у відсотках до грошового забезпечення, які мають високі результати у службовій діяльності, залежно від стажу служби в таких розмірах:

понад 5 років - до 10;

понад 10 років - до 30;

понад 15 років - до 50;

понад 20 років - до 70;

понад 25 років - до 90 відсотків.

Відповідно до ст. 3 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 № 926/96 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) надано право керівникам органів внутрішніх справ у межах асигнувань, що виділяються на утримання цих органів преміювати осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ відповідно до їх особистого вкладу в загальні результати роботи в межах фонду преміювання, створеного у розмірі чотиримісячного фонду грошового забезпечення, без обмеження індивідуальних премій максимальними розмірами.

Отже, встановлення надбавки за здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС, надбавки від суми пенсії, надбавки за безперервну службу, надбавки за особистий вклад в результати роботи є правом, а не обовязком керівника, а тому у звязку з відсутністю відповідних наказів, підстави для нарахування на виплати вказаних надбавок відсутні.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про перерахування та виплату вказаних надбавок є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про виплату щорічної "Матеріальної допомоги" за 1998, 1999,2000, 2002, 2003 та 2004 роки в розмірі середньомісячного грошового забезпечення відповідно до п.4 ст. 2 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 № 926/96, суд зазначає наступне.

Абзацом 4 ст. 2 Указу Президента України "Про умови грошового забезпечення осіб рядового та начальницького складу та оплати праці працівників органів внутрішніх справ" від 04.10.1996 № 926/96 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ виплачується матеріальна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на рік.

Інструкцією про порядок застосування нормативно-правових актів з питань грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та умов оплати праці працівників, які не мають спеціальних звань рядового і начальницького складу, затвердженої наказом МВС України від 01.11.2003 № 1236 (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) було передбачено, що фактичні витрати на матеріальну допомогу, відповідно до вимог бюджетного законодавства, проводяться в межах затвердженого фонду оплати праці та вказано про те, що підставою для виплати грошового забезпечення (окладів, надбавок, доплат тощо) є наказ керівника.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутній наказ щодо виплати матеріальної допомоги ОСОБА_1

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивача про стягнення матеріальної допомоги за 1998-2004 роки слід відмовити.

Щодо позовної вимоги про перерахунок та виплату "вихідної допомоги" з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень", 30% щомісячної надбавки "За вислугу років" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячної надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення, згідно з абз.1 п.10 постанови КМУ №393 від 17.07.1992 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей", суд зазначає, що дана позовна вимога є похідною від попередніх позовних вимог і підлягає до часткового задоволення, а саме перерахувати і виплатити вихідну допомогу з врахуванням 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" та 5% щомісячної надбавки "За вислугу років".

Щодо позовної вимоги про стягнення середнього заробітку (грошового забезпечення) за весь час затримки по день фактичного розрахунку згідно з ст.117 КЗпП України, суд зазначає.

Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Одночасно, згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 21.11.2011 року по справі №б-60цс11, встановивши, що працівникові в день звільнення не були сплачені всі належні від підприємства суми, суд на підставі ст.117 Кодексу законів про працю України стягує всі на його користь середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутність у цьому своєї вини.

Якщо розмір сум належних працівнику при звільненні був визначений лише за результатами судового розгляду справи, відповідно до положень ст.117 КЗпП України розмір відшкодування за час звільнення необхідно визначити з урахуванням істотності суми заборгованості у порівнянні з середнім заробітком та тієї обставини, що позивач тривалий час не звертався до суду за вирішенням спору про стягнення заборгованості із заробітної плати.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини "Меньшакова проти України" від 04.10.2010 року (Заява № 377/02) компенсація за затримку виплати заробітної плати відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України може вимагатись лише за період до присудження заборгованості із заробітної плати. З прийняттям судових рішень статті 116 та 117 Кодексу законів про працю України більше не застосовуються, а зобов'язання колишніх роботодавців виплатити заборгованість із заробітної плати та компенсацію замінюється на зобов'язання виконати судові рішення на користь позивача, що не регулюється матеріальними нормами трудового права (п. 56).

Крім того, суд враховує той факт, що позивач тривалий час (з 31.01.2005 року дата звільнення, по 15.09.2016 року дата звернення з даним позовом), тобто більше 10 років, не звертався до суду для вирішення вказаного спору, тим самим зловживаючи правами та збільшуючи період, за який, на його думку, повинна стягуватися сума невиплаченого середнього заробітку.

Дана позиція узгоджується з правою позицією Верховного суду України, викладеній у постанові від 21.11.2011 року по справі №б-60цс11.

Щодо позовної вимоги про внесення в атестат № 5 від 03.02.2005 виданого Рівненським MB УМВС відомостей, а саме: - 15% щомісячної надбавки "За роботу в умовах режимних обмежень" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячною надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" до грошового забезпечення, та новий розмір "вихідної допомоги", суд зазначає наступне.

Оскільки, суд дійшов висновку що позовні вимоги про перерахунок та виплату 50% щомісячної надбавки "За здійснення оперативно-розшукової діяльності та інформаційно-аналітичного забезпечення ОВС" до посадового окладу, 50% щомісячної надбавки "Від суми пенсії" до грошового забезпечення, 50% щомісячної надбавки "За безперервну службу" до грошового забезпечення, 100% щомісячною надбавкою "За особистий вклад в результати роботи" є безпідставними та таким, що не підлягають до задоволення, а тому підстави для включення таких надбавок в грошовий атестат № 5 від 03.02.2005 відсутні.

Аналогічного висновку суд дійшов щодо наявності підстав для включення до атестат № 5 від 03.02.2005 - 15% щомісячної надбавки до посадового окладу "За роботу в умовах режимних обмежень" з 01.02.2001 та 5% щомісячної надбавки до окладу грошового забезпечення "За вислугу років" з 04.09.2003.

Щодо клопотання позивача про встановлення судового контролю, суд зауважує, що відповідно до ч. 1 ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов'язати суб'єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, за приписами вказаної норми покладення таких зобов'язань на суб'єкта владних повноважень є правом, а не обов'язком суду та вирішується залежно від фактичних обставин справи.

В даній справі у суду відсутні підстави вважати, що відповідач буде ухилятись від виконання судового рішення після набрання ним законної сили, а тому вжиття заходів судового контролю не є необхідним.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб'єкт владних повноважень частково не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково не довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

За правилами ч. 1, 3 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Рівненській області судовий збір у розмірі 137, 80 грн.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 (35408, вул.Підгайська, 55, с.Симонів, Гощанський район, Рівненська область, РНОКПП НОМЕР_1) до Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області (33000, вул.Хвильового,2, м.Рівне), до Головного правління Національної поліції в Рівненській області (33000, вул.Хвильового,2, м.Рівне, ) про стягнення коштів та зобовязання вчинення певних дій, - задовольнити частково.

Зобовязати Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 15% щомісячної надбавки до посадового окладу "За роботу в умовах режимних обмежень" з 01.02.2001 по 31.01.2005.

Зобовязати Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 5% щомісячної надбавки до грошового забезпечення "За вислугу років" з 04.09.2003 по 26.01.2005.

Зобовязати Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 вихідну допомогу з врахуванням 15% щомісячної надбавки до грошового забезпечення "За роботу в умовах режимних обмежень" та 5% щомісячної надбавки до грошового забезпечення "За вислугу років".

Зобовязати Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області внести в грошовий атестат ОСОБА_1 15% щомісячної надбавки до посадового окладу "За роботу в умовах режимних обмежень" з 01.02.2001 та 5% щомісячної надбавки до грошового забезпечення "За вислугу років" з 04.09.2003.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень Головного правління Національної поліції в Рівненській області судовий збір в розмірі 137,80грн. (сто тридцять сім гривень 80 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24 травня 2018 року.

Суддя Жуковська Л.А.