Справа № 816/767/18
Суддя: А.О. Чеснокова
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. ПолтаваСправа № 816/767/18

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Чеснокової А.О.,

за участю:

секретаря судового засідання - Безеги А.А.

представника позивача - ОСОБА_1.

представника відповідача - Трунової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський м'ясокомбінат" до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2018 року позивач ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 19 лютого 2018 року № 015641.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що під час перевезення ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" продукції власного виробництва до нього як до перевізника відповідачем застосовано штрафні санкції за надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 Закону України "Про автомобільний транспорт". Заперечуючи наявність у ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" статусу перевізника у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт", позивач не погодився із застосуванням адміністративно-господарського штрафу в розмірі 1700,00 грн. та звернувся до суду з вимогою про скасування постанови про його застосування.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зазначаючи про допущення позивачем порушень законодавства про автомобільний транспорт, а саме: надання послуг з перевезення вантажу без оформлення дозволу на перевищення вагових обмежень, який дає право на рух автомобільними дорогами, тобто без оформлення обов'язкових документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт".

У відзиві на позов, відповідач мотивує свою позицію тим, що позивачем не заперечується факт допущення ним перевищення вагових обмежень, а надані інспектору Управління Укртрансбезпеки під час проведення перевірки документи свідчать про надання ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" саме послуг з перевезення вантажів /а.с. 22-24/.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 25 грудня 2017 року при проведенні рейдової перевірки на а/д М-05 Київ-Одеса (450 км+500 м) державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки в Одеській області перевірено транспортний засіб марки МАН, д.р.н. НОМЕР_2, який відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 належить ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат", за кермом якого перебував водій ОСОБА_3

Після здійснення габаритно-вагового контролю співробітниками Управління Укртрансбезпеки в Одеській області встановлено, що навантаження на одиничну ось перевищує нормативно-встановлені параметри, а саме: навантаження на строєну ось - 24,08 т замість допустимих 22 т, а також зафіксовано порушення законодавства про автомобільний транспорт: статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" щодо перевезення вантажів без оформлення дозволу, який надає право на рух автомобільними дорогами у разі перевищення габаритно-вагових нормативів, про що співробітниками контролюючого органа складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 25 грудня 2017 № 005070 /а.с. 33/.

Від надання пояснень та підписання акта перевірки водій транспортного засобу відмовився, про що в акті зроблено відповідну відмітку.

За наявними в матеріалах справи доказами судом встановлено, що про час та місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач повідомлявся шляхом направлення на адресу останнього повідомлення № 590/32-18 від 07 лютого 2018 року засобами поштового зв'язку та було отримано позивачем 13 лютого 2018 року /а.с. 27-28, 31/.

Як встановлено під час судового розгляду справи на засідання комісії про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт прибув адвокат ОСОБА_1, проте доказів на спростування встановлених актом перевірки обставин не надав.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Управлінням Укртрансбезпеки у Полтавській області винесено постанову від 19 лютого 2018 року № 015641 про застосування до ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" адміністративно-господарського штрафу у розмірі 1700,00 грн., за допущене порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Допущення ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" перевищення габаритно-вагових нормативів позивачем не заперечується.

Не погодившись із прийняттям відповідачем постанови, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт".

Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 103 (далі за текстом - Положення), Державна служба України з безпеки на транспорті є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно підпункту 1 пункту 4 Положення, основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15, 27 пункту 5 Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб'єктами господарювання, які проводять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт урегульовано Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 № 1567 (надалі - Порядок № 1567).

Згідно з пунктом 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб'єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктом 15 Порядку № 1567 зокрема передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм вимог Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

А відповідно до пункту 16 згаданого порядку, під час проведення рейдової перевірки можливе здійснення габаритно-вагового контролю.

Згідно пункту 21 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

Пунктом 22 Порядку № 1567, передбачено, що у разі відмови уповноваженої особи суб'єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб'єкта господарювання або акту перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Акт перевірки - це документ де фіксуються виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства, норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом.

Занесення будь-якої інформації до акту перевірки на підставі припущень є не допустимим так як може повністю змінити або нівелювати зміст виявленого порушення.

В свою чергу, акт перевірки це лише один із доказів які беруться до уваги під час розгляду справи про адміністративне (чи інше) правопорушення, однак діючим законодавством не визначено такий акт перевірки як єдиний доказ вчинення правопорушення перевізником.

Відповідно до пункту 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб'єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб'єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб'єкта господарювання.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрований на території Полтавської області, тому розгляд акту від 25 грудня 2017 року № 005070 здійснювало Управлінням Укртрансбезпеки в Полтавській області.

07 лютого 2018 року позивача викликано до Управління Укртрансбезпеки в Полтавській області на 19 лютого 2018 року про що 13 березня 2018 року ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" отримав повідомлення.

Пунктом 26 Порядку № 1567 про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб'єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

За правилами пункту 27 Порядку № 1567 за наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

За результатами розгляду справи Управлінням Укртрансбезпеки в Полтавській області винесено постанову від 19 лютого 2018 року № 015641 про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 1700,00 грн.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагонів та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 "Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування" (надалі - Порядок № 879).

За визначеннями у пункті 2 цього Порядку, габаритно-ваговий контроль - це контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів; повторне вимірювання і зважування - будь-яке наступне вимірювання транспортного засобу, що перебуває в межах одного стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю, з часу в'їзду такого транспортного засобу на територію пункту до виїзду з неї. Не є повторним вимірювання, яке проводиться через технічні перебої в роботі вимірювального і зважувального обладнання, що не суперечить вимогам затвердженої спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології методики; точний габаритно-ваговий контроль - визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15 - 25 зазначеного Порядку. Так, габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль (пункт16 Порядку).

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати (пункт 18 Порядку).

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. Водії під час перебування в зоні стаціонарного або пересувного пункту габаритно-вагового контролю повинні виконувати законні вимоги посадових осіб та/або працівників Укртрансбезпеки, її територіальних органів та відповідного підрозділу МВС, що забезпечує безпеку дорожнього руху (пункт 20 Порядку).

Пунктом 21 Порядку передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування. Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України. У разі наявності підозри щодо перевищення нормативних габаритно-вагових параметрів транспортного засобу, працівники пунктів габаритно-вагового контролю проводять його повторне зважування.

Пунктом 27 Порядку № 879 передбачено, що плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування справляється з транспортних засобів вітчизняних та іноземних власників, у тому числі тих, що визначені у статті 5 Закону України "Про єдиний збір, який справляється у пунктах пропуску через державний кордон України", справляється у разі виявлення факту перевищення їх фактичних параметрів над параметрами, які враховувалися під час встановлення розміру єдиного збору в пунктах пропуску через державний кордон, де відсутні вагові комплекси, та з транспортних засобів, які виїжджають за межі України і на які в установленому порядку не отримано дозвіл на рух або не внесено плату за проїзд. Плата за проїзд справляється в національній валюті за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком на день проведення розрахунку.

Плата за проїзд автомобільними дорогами загального користування великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу вноситься перевізником за затвердженими ставками виходячи з вагових та/або габаритних параметрів транспортного засобу, протяжності маршруту, кількості перевезень.

Відповідно до пункту 30 Порядку № 879 плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу справляється за встановленими ставками залежно від маси такого транспортного засобу, навантаження на вісь (осі), габаритів та протяжності маршруту за формулою: П = (Рзм + Рнв + Рг) х В, де П - розмір плати за проїзд; Рзм - розмір плати за перевищення загальної маси транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рнв - розмір плати за перевищення навантаження на вісь (осі) (за одиничну + за здвоєну + за строєну) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; Рг - розмір плати за перевищення габаритів (за висоту + за ширину + за довжину) транспортного засобу за 1 кілометр проїзду; В - відстань перевезення, кілометрів.

Осі вважаються здвоєними або строєними, якщо відстань між зближеними (суміжними) осями не перевищує 2,5 метра.

Пунктом 31 Порядку № 879 встановлено, що при визначенні розміру плати за проїзд транспортних засобів з осьовим сполученням більше трьох береться до рахунку схема, що спричиняє більші руйнування доріг з комбінацій одно-, двох- та трьохосьових сполучень, а найбільша сума навантаження на суміжні осі припадає на максимальну колісну формулу.

Для строєних осей з одиночними шинами плата за перевищення допустимих навантажень на вісь (осі) збільшується у два рази.

Відповідно до пункту 22.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306, маса вантажу, що перевозиться, і розподіл навантаження на осі не повинні перевищувати величин, визначених технічною характеристикою даного транспортного засобу.

Згідно вимог пункту 22.5 Правил дорожнього руху за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Осі слід вважати здвоєними або строєними, якщо відстань між ними (суміжними) не перевищує 2,5 м.

Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.

Пунктом 31-1 Порядку № 879 передбачено, що у разі якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру: до 10 відсотків - у подвійному розмірі; на 10-40 відсотків - у потрійному розмірі; більше як на 40 відсотків - у п'ятикратному розмірі. У разі перевищення кількох нормативів вагових або габаритних параметрів плата за проїзд визначається виходячи з параметру з найбільшим перевищенням. Перевізник зобов'язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Із наведеного випливає, що плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу є обов'язковим платежем, який дає право на рух транспортного засобу.

З аналізу наведених норм вбачається, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення - дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів; у разі ж якщо рух здійснюється без відповідно дозволу або внесення плати за проїзд, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати.

Допущення ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" перевищення габаритно-вагових нормативів позивачем не заперечується, проте останній зазначає, що він не може визнаватись суб'єктом відповідальності за абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки використовує автомобільний транспорт для транспортування власної продукції, а відтак не має статусу перевізника.

Надаючи оцінку зазначеним доводам суд зазначає таке.

Статтею 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Відтак позивач під час виконання перевезень будь-яких вантажів автомобільним транспортом набуває статусу перевізника у розумінні Закону України "Про автомобільний транспорт".

Статтею 48 зазначеного Закону передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред'являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов'язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Проаналізувавши викладене, суд дійшов висновку про те, що стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" поширюється на всіх автомобільних перевізників та не ставить в залежність обов'язковість наявності усіх документів від мети з якою використовується автомобільний транспорт, зокрема з метою надання послуг з перевезення вантажів або для транспортування власної продукції.

Відповідно до абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За приписами статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що адміністративно-господарські штрафи застосовуються до перевізника лише у разі надання останнім послуг з перевезення пасажирів чи вантажів.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що 25 грудня 2017 року ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" здійснювало перевезення продукції власного виробництва безпосередньо з м. Глобине до його структурного підрозділу в м. Одесі. На підтвердження вказаних обставин до матеріалів справи долучено копію документів, які надавались інспекторам під час проведення перевірки, а саме: листа вантажного автомобіля від 24-25 грудня 2017 року № 686775 /а.с. 12/, а також ТТН від 25 грудня 2017 року № 948973 /а.с. 26/.

Дослідивши лист вантажного автомобіля від 24-25 грудня 2017 року № 686775 судом встановлено, що в ньому відсутні будь-які відмітки, які б підтверджували, що товар був доставлений саме в структурний підрозділ позивача в м. Одесі.

Посилання представника позивача на те, що факт отримання товару саме структурним підрозділом позивача підтверджується пломбою на подорожньому листі № 99382600 /а.с.12 зворотній бік/ суд вважає необґрунтованими, доказів які б свідчили про те, що саме ця пломба належить структурному підрозділу та підтверджує факт отримання Одеським РВп або розподільчим центром товару, позивачем не надано.

За змістом пункту 11.1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом, затверджених наказом Міністерством транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Відомостями ТТН від 25 грудня 2017 року № 948973 підтверджено, що замовником та вантажовідправником товару, що перевозився вантажним автомобілем позивача (МАН, д.р.н. НОМЕР_2) 24-25 грудня 2017 року, значиться ТОВ "НВП "Глобинський свинокомплекс", вантажоодержувачем є ТОВ "Експансія", ОФ ТОВ "Експансія", а позивач у цьому перевезенні виконував обов'язки автопідприємства.

Аналіз вказаних документів свідчить про те, що ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" 24-25 грудня 2017 року надавав послуги з перевезення вантажу ТОВ "НВП "Глобинський свинокомплекс" з м. Глобине до м. Одеса.

Пояснення водія, який 24-25 грудня 2017 року виконував перевезення товару вантажним автомобілем позивача МАН, д.р.н. НОМЕР_2, ОСОБА_3 щодо наявності суперечностей в поданих ним до перевірки первинних документах оцінюються судом критично, оскільки останні не підтверджуються жодними доказами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 пояснив, що ТТН від 25 грудня 2017 року № 948973 не відноситься до даного перевезення та не має відношення до документації, яка супроводжувала вантаж, а була надана на вимогу перевіряючого органу та витягнута із внутрішньогосподарської пошти, куди входили близько 50 господарських та бухгалтерських документів та яка перевозилася разом із м'ясними напівфабрикатами.

Суд вважає такі доводи нелогічними та такими, що не підтверджуються належними, допустимими і достатніми доказами.

Слід також звернути увагу на те, що наведені в позовній заяві доводи ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" про допущення інспекторами порушень порядку проведення перевірки щодо пред'явлення посвідчень та направлення на рейдову перевірку, невідповідність складеного акта перевірки вимогам Постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422 та ненадання його копії водію для ознайомлення - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом.

Відтак судом встановлено, що позивачем порушено вимоги автотранспортного законодавства під час виконання внутрішніх перевезень вантажу, оскільки належний йому транспортний засіб рухався із перевищенням вагових параметрів за відсутності дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами.

Таким чином, постанова від 19 лютого 2018 року № 015641 про застосування адміністративно-господарського штрафу за порушення ТОВ "Глобинський м'ясокомбінат" вимог абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" відповідачем винесена у відповідності до приписів Порядку № 1567 та Закону України "Про автомобільний транспорт".

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд також зважає на те, що відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході розгляду справи судом обставини щодо порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача не підтвердились, а позивачем не надано суду належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно із статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 263 Кодексу адміністративного судочинства України,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Глобинський м'ясокомбінат" (вул. К.Маркса, б. 228, м. Глобино, 39000, ), до Управління Укртрансбезпеки у Полтавській області (вул. Європейська, 155, к.124, м. Полтава, 36000, ) відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного адміністративного суду з урахуванням особливостей подання апеляційних скарг, встановлених пунктом 15.5 частини 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України в редакції від 03.10.2017 року.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 29 травня 2018 року.

Головуючий суддя А.О. Чеснокова