Справа № 817/1418/16
Суддя: Жуковська Л.А.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про залишення позову без розгляду

24 травня 2018 року м. Рівне №817/1418/16

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Жуковської Л.А. розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доЛіквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області, Головного управління Національної поліції в Рівненській області
про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області, до Головного управління Національної поліції в Рівненській області про стягнення коштів та зобовязання вчинення певних дій.

Зокрема, однією з позовних вимог позивач просить зобовязати сплатити йому 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) "За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків" згідно з Законом України "Про міліцію".

Позивач на обґрунтування вказаної вимоги зазначав, що неодноразово звертався до управління МВС України в Рівненській області, однак у виплаті страхової суми йому було відмовлено.

Представник відповідача проти задоволення вказаної вимоги заперечила та пояснила, що оскільки позивачу визначено ступінь втрати працездатності без встановлення групи інвалідності захворювання повязане з проходженням служби в ОВС, то він не має права на отримання страхових сум, визначених ст.23 Закону України "Про міліцію".

Ухвалою суду від 24.04.2018 вирішено судовий розгляд справи здійснювити в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України враховуючи розгляд справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Повно і всебічно з'ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

26.01.2005 наказом начальника УМВС України в Рівненській області №16 о/с звільнено зі служби з органів МВС в запас Збройних сил за п.64 "В" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (через обмежений стан здоровя) майора міліції ОСОБА_1 оперуповноваженого групи розшуку злочинців та осіб, що пропали безвісти відділу карного розшуку Рівненського МВ 31.01.2005. Підстава звільнення: рапорт ОСОБА_1 (а.с.20 т.1).

Статтею 173 Кодекс законів про працю України визначено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.1 ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) працівник міліції підлягає обов'язковому державному страхуванню на суму десятирічного грошового утримання за останньою посадою, яку він займає, за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також коштів, що надходять на підставі договорів від міністерств, відомств, підприємств, установ і організацій.

Згідно з ч.2 ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) порядок та умови страхування працівників міліції встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок та умови страхування працівників міліції, на момент звільнення позивача зі служби, встановлювався Положенням про порядок і умови державного обов'язкового особистого страхування осіб рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №59 від 21.06.1991 (у відповідній редакції).

Пунктом 2 вказаного Положення визначено, що страховик виплачує страхові суми:

а) особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних при виконанні службових обов'язків, пов'язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку і громадської безпеки, боротьбі із злочинністю:

у разі одержання застрахованим тяжкого поранення (контузії, травми або каліцтва) - в розмірі чотиримісячного грошового утримання, легкого поранення - в розмірі двомісячного грошового утримання за останньою посадою, яку він займав;

у разі встановлення застрахованому інвалідності, що настала у період служби (роботи), але не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби (роботи) чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце при виконанні службових обов'язків:

інвалідові I групи - в розмірі п'ятирічного грошового утримання;

інвалідові II групи - в розмірі чотирирічного грошового утримання;

інвалідові III групи - в розмірі трирічного грошового утримання;

у разі загибелі (смерті) застрахованого його спадкоємцям (після подання свідоцтва про право на спадщину) - в розмірі десятирічного грошового утримання загиблого (померлого) за останньою посадою, яку він займав. Виплата страхових сум здійснюється з розрахунку грошового утримання, передбаченого чинним законодавством за останньою посадою на день виплати страхової суми;

б) особам рядового, начальницького та вільнонайманого складу органів і підрозділів внутрішніх справ (їхнім спадкоємцям) у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання, одержаних у період проходження служби, - у розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.1992 №488.

Виплата зазначених у підпунктах "а" і "б" цього пункту страхових сум у зв'язку з настанням страхової події провадиться за вирахуванням раніше виплачених страхових сум (з цього виду страхування) за цю ж саму страхову подію. При цьому страхова сума виплачується незалежно від виплат з інших видів страхування і виплат, здійснюваних у порядку відшкодування збитків.

ОСОБА_1 застрахований у встановленому порядку, що підтверджується свідоцтвом про загальнообовязкове державне соціальне страхування № виданим 21.01.2004 (арк.с.166 т.1).

Відповідно до свідоцтва про хворобу №7 від 10.01.2005 військово-лікарська комісія про діагноз та причинний звязок захворювання постановила, що захворювання ОСОБА_1 повязані з проходженням служби в органах внутрішніх справ (а.с.167 т.1).

Довідкою про визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серія РВН №000529 від 16.04.2008 (а.с.169 т.1) встановлено, ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 становить 10%, захворювання повязані з проходженням служби в/с.

Відповідно до ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" (у редакції, чинній на момент звільнення позивача зі служби) у разі каліцтва, заподіяного працівникові міліції при виконанні службових обов'язків, а також інвалідності, що настала у період проходження служби або не пізніш як через 3 місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце у період проходження служби, йому виплачується одноразова допомога в розмірі від трирічного до п'ятирічного грошового утримання (залежно від ступеня втрати працездатності) і призначається пенсія по інвалідності.

Згідно з довідкою Рівненської обласної дирекції Відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" №2-04 від 07.05.2008 (арк.чс.168 т.1), ОСОБА_2 бувшому працівнику МВС України, страхова сума по державному обовязковому особистому страхуванню не виплачувалась.

З матеріалів справи встановлено, що позивач у 2009 та 2012 роках звертався до Відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Рівненській області із відповідними заявами про виплату страхових сум. Однак, листами №5-С-88 від 15.12.2009 та №5/С-67 від 12.11.2012, позивачу було відмовлено у виплаті таких коштів (а.с.162, 163 т.1).

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що строки впливають на права та обов'язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обовязків. Строки засіб впорядкування суспільних відносин, без якого неможливо уявити діяльність публічної адміністрації, нормативного акта, якою б юридичною силою він не був наділений.

Згідно з приписами ч.2 ст.99 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом), а саме в період до 15.12.2017, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Статтею 122 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до суду обчислюється, за загальним правилом, з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

День, коли особа дізналась про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів.

Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом.

Отже, позивачу було відомо на протязі періоду з 07.05.2008 по час звернення з адміністративним позовом - 15.09.2016 про наявність спірних правовідносин, водночас, доказів про вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав та законних інтересів, ним до суду не надано.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне зазначити, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов'язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Згідно із частиною 1 статті 100 КАС України (в редакції, що діяла на момент звернення позивача до суду з даним адміністративним позовом) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Частинами 3 та 4 статті 123 КАС України (в редакції, чинній з 15.12.2017) визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є обєктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, яка звертається до суду, та повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Судом встановлено, що в позовній заяві не наведено, а до позову не надано жодного доказу в підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з позовом про сплату 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) "За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків" згідно з Законом України "Про міліцію". Не встановлено судом підстав поважності пропуску строку звернення до суду з даною позовною вимогою і під час розгляду справи.

Суд враховує, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 22.10.1996 у справі "Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства" право на доступ до суду, за деяких обставин, також може бути предметом правомірних обмежень, таких як встановлені законом обмежені терміни позовної давності.

Крім того, розглядаючи справу "ОСОБА_3 Ганс-Адам II проти Німеччини" (рішення від 12.07.2001, заява № 42527/98), Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на доступ до суду, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, не є абсолютним і може підлягати обмеженню; такі обмеження допускають з огляду на те, що за своїм характером право доступу потребує регулювання з боку держави.

Аналогічні висновки містяться також у пункті 53 рішення від 08.04.2010 року у справі "Меньшакова проти України" та пункті 57 рішення від 28.05.1985 року у справі "Ашинґдейн проти Сполученого Королівства".

Згідно з п.8 ч.1 ст.240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, зокрема, з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене і враховуючи те, що позивач пропустив строк звернення до адміністративного суду з позовом про сплату 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків згідно з Законом України Про міліцію, не навівши при цьому поважних причин його пропуску, поданий адміністративний позов належить залишити без розгляду в цій частині.

Керуючись статтями 123, 240, 241, 256, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву в частині позовних вимог про сплату 10% від страхової суми (десять річних грошових утримань) "За ушкодження здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових (службових) обов'язків" згідно з Законом України "Про міліцію", - залишити без розгляду.

Особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається до Житомирського апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу суду складено 24 травня 2018 року

Суддя Жуковська Л.А.