Справа № 805/2740/15-а
Суддя: Компанієць Ірина Дмитрівна
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року справа №805/2740/15-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Компанієць І.Д. (суддя-доповідач),

суддів Казначеєва Е.Г., Ястребової Л.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року в адміністративній справі №805/2740/15-а (головуючий у 1 інстанції Кравченко Т.О.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати протиправною бездіяльність МВС України щодо ненадання відповіді на його звернення від 12 травня 2014 року у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян»; зобов'язати відповідача повідомити позивача про пересилання звернення від 3 лютого 2014 року, яке було адресоване МВС України до ОСОБА_2 державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив постанову скасувати, прийняти нову, якою позов задовольнити.

Обґрунтування апеляційної скарги.

1. Відповідь ОСОБА_2 ДАІ МВС України не можна вважати такою, що надана за дорученням відповідача, оскільки відповідно до підпункту 78 пункту 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 6 квітня 2011 року № 383/2011, МВС України відповідно до покладених на нього завдань організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю МВС України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

Статтею 7 Закону України «Про звернення громадян» та пунктом 5.3. Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України передбачено обов'язок інформувати автора звернення про пересилання звернення до іншого органу внутрішніх справ.

2. Всупереч вказаним нормам, МВС України не повідомило про пересилання його звернення від 3 лютого 2014 року до ОСОБА_2 ДАІ МВС України, внаслідок чого йому не відомо, чи можливо вважати відповіді ГУ МВС в області від 24 лютого 2014 № 9/14-40 та ОСОБА_2 ДАІ МВС України від 23 квітня 2014 року № 4/7-М1004 свідченням того, що його звернення розглянуто відповідним органом.

З цієї причини позивач звернувся до МВС України із зверненням від 12 травня 2014 року, в якому просив повідомити його про пересилання звернення від 3 лютого 2014 року до ОСОБА_2 ДАІ МВС України, однак відповіді на звернення від 12 травня 2014 року позивач не отримав.

Сторони до судового засідання не з»явилися, про дату та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції розглядає справу у порядку письмового провадження.

Суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, розглядаючи апеляційну скаргу в межах викладених доводів, встановив наступне.

Фактичні обставини справи.

1. 03 лютого 2014 року ОСОБА_1 надіслав до МВС України звернення, в якому висловив незгоду із змінами, внесеними до Наказу МВС України від 26 липня 2004 року № 822 на підставі наказу МВС України від 19 березня 2013 року № 904 та висловив пропозицію щодо зупинення дії певних пунктів Наказу №822, приведення їх до відповідності із законодавством, просив розглянути звернення та надати відповідь відповідно до ЗУ «Про звернення громадян» (а.с.25-30)

Того ж дня позивач надіслав своє звернення на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією, про що свідчить фіскальний чек (а.с. 9, 46).

Поштове відправлення, в якому містилося звернення ОСОБА_1 від 03 лютого 2014 року, отримане відповідачем 06 лютого 2014 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 9, 49).

Звернення позивача від 03 лютого 2014 року зареєстроване УДЗ МВС України 07 лютого 2014 року за реєстраційним індексом М-1705 (а.с. 92).

08 лютого 2014 року заступник Міністра внутрішніх справ ОСОБА_3 надав резолюцію щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 03 лютого 2014 року - доручив ОСОБА_4 (ГУМВС в Донецькій області) в межах компетенції забезпечити розгляд, реагування у відповідності до вимог чинного законодавства та інформування по суті порушених питань; контроль за виконанням доручення покладено на ОСОБА_5 (ОСОБА_2 ДАІ МВС України) (а.с. 92).

У відповідь на звернення позивача від 03 лютого 2014 року листом від 24 лютого 2014 року № 9/М-40 Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС в області надало ОСОБА_1 роз'яснення з приводу правового регулювання перевезення небезпечних вантажів автомобільним транспортом по території України; стосовно порядку видачі свідоцтв про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; позначення транспортних засобів інформаційними таблицями небезпечного вантажу та знаками-табло небезпеки; отримання погодження дорожнього перевезення небезпечного вантажу; переліку документів, які подаються дозвільному центру автомобільним перевізником для отримання погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів та обмеження строку дії погодження; строку дії змін, внесених працівником Державтоінспекції МВС України у погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів, та дій водія у разі виникнення небезпеки; суб'єкта перевезень небезпечних вантажів, який повинен отримати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України; опублікування переліку небезпечних вантажів, для перевезення яких необхідно отримувати погодження дорожнього перевезення небезпечних вантажів Державтоінспекції МВС України; перевірки документів, необхідних для перевезення небезпечного вантажу; а також складання водіями транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, іспиту на знання спеціальних вимог, що повинні виконуватися під час перевезення таких вантажів (а.с. 10, 50-52, 95-98).

01 березня 2014 року лист Управління Державної автомобільної інспекції ГУМВС в області надісланий на адресу позивача, про що свідчить штамп підприємства зв'язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (зворотній бік а.с. 52). Вказаний лист позивачем отриманий.

2. 02 квітня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до МВС України із зверненням, в якому повідомляв, що 03 лютого 2014 року він направив до МВС України звернення, в якому висловив незгоду із змінами до наказу МВС України від 26 липня 2004 року № 822, внесеними на підставі наказу МВС України від 19 вересня 2013 року № 904.

Зазначав, що відповідь від МВС України ним не отримана, проте 04 березня 2014 року рекомендованою поштовою кореспонденцією він отримав лист ГУМВС в області від 24 лютого 2014 року № 9/14-40, яким по суті надана відповідь на його звернення, при цьому до листа ГУМВС в області не додана довіреність, якою МВС України уповноважило ГУМВС в області на надання відповіді на звернення заявника від 03 лютого 2014 року, адресоване МВС України.

На цих підставах ОСОБА_1 просив МВС України повідомити, чи можна вважати лист ГУМВС в області від 24 лютого 2014 року № 9/14-40 відповіддю на його звернення до МВС України від 03 лютого 2014 року.

До звернення від 02 квітня 2014 року заявником додані копії його звернення до МВС України від 03 лютого 2014 року, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, а також листа ГУМВС в області від 24 лютого 2014 року № 9/14-40 (а.с. 11, 37, 53, 87).

02 квітня 2014 року позивач надіслав своє звернення до МВС України рекомендованою поштовою кореспонденцією, про що свідчить фіскальний чек (а.с. 11, 53).

Поштове відправлення, в якому містилося звернення ОСОБА_1 від 02 квітня 2014 року, отримане МВС України 07 квітня 2014 року (а.с. 11, зворотній бік а.с. 53).

Це звернення ОСОБА_1 зареєстроване УДЗ МВС України 14 квітня 2014 року за реєстраційним індексом М-5781.

На зверненні від 02 квітня 2014 року зроблена відмітка, що воно є повторним, а попереднє звернення заявника, зареєстроване за реєстраційним індексом М-2835 04 березня 2014 року направлене до ОСОБА_2 ДАІ МВС України (а.с. 37, 87).

Звернення ОСОБА_1 від 02 квітня 2014 року зареєстроване у ОСОБА_2 ДАІ МВС України 15 квітня 2014 року за реєстраційним індексом М-1004 (а.с. 37, 87).

Листом від 23 квітня 2014 року № 4/7-М-1004 ОСОБА_2 ДАІ МВС України повідомив ОСОБА_1, що ним розглянуто листа щодо надання роз'яснень стосовно правомірності направлення МВС України попереднього звернення (вх. УДЗ МВС України від 07 лютого 2014 року № М-1705) до ГУМВС в області для розгляду та надання відповіді.

ОСОБА_2 ДАІ МВС України повідомив позивача, що порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, окрім Закону України «Про звернення громадян», регламентується також Положенням про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177, та Інструкцією з діловодства в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженою наказом МВС України від 23 серпня 2012 року № 747.

Відповідно до приписів п.п. 3.2 та 5.2 цього Положення звернення було зареєстровано належним чином та в п'ятиденний термін передано до підпорядкованого органу внутрішніх справ для розгляду і надання ініціаторові звернення мотивованої відповіді.

На цій підставі ОСОБА_2 ДАІ МВС України роз'яснив позивачу, що звернення не направлялося до іншого орган, а було надано доручення підпорядкованому структурному підрозділу забезпечити його розгляд та у відповідному порядку надати мотивовану відповідь, що відповідає приписам Закону України «Про звернення громадян», Положенню про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС України, затвердженого наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177 та Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23 серпня 2012 року № 747 (а.с. 12, 39, 54, 91).

25 квітня 2014 року лист ОСОБА_2 ДАІ МВС України надісланий на адресу позивача, про що свідчить штамп підприємства зв'язку на конверті, в якому здійснено поштове відправлення (зворотній бік а.с. 54). Вказаний лист позивачем отриманий.

3. 12 травня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до МВС України із зверненням, в якому повідомляв, що відповідь ОСОБА_2 ДАІ МВС України не можна вважати такою, що надана за дорученням МВС України, оскільки відповідно до пп. 78 п. 4 Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 383, МВС України відповідно до покладених на нього завдань організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю МВС України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються.

Зазначав, що ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» та п. 5.3. Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України передбачений обов'язок інформувати автора звернення про пересилання звернення до іншого органу внутрішніх справ.

МВС України не повідомило про пересилання його звернення від 03 лютого 2014 року до ОСОБА_2 ДАІ МВС України, внаслідок чого йому не відомо, чи можливо вважати відповіді ГУМВС в області від 24 лютого 2014 № 9/14-40 та ОСОБА_2 ДАІ МВС України від 23 квітня 2014 року № 4/7-М1004 свідченням того, що його звернення розглянуті відповідним органом.

Тому позивач просив МВС України повідомити про пересилання його звернення від 03 лютого 2014 року до ОСОБА_2 ДАІ МВС України.

До звернення від 12 травня 2014 року заявником додані копії його звернення до МВС України від 03 лютого 2014 року, листа ГУМВС в області від 24 лютого 2014 року № 9/14-40, звернення до МВС України від 02 квітня 2014 року та листа ОСОБА_2 ДАІ МВС України від 23 квітня 2014 року № 4/7-М1004 (а.с. 13, 40-41, 55).

12 травня 2014 року позивач надіслав своє звернення до МВС України рекомендованою поштовою кореспонденцією, про що свідчить фіскальний чек (а.с. 13, 55, 77-78).

Звернення від 12 травня 2014 року, отримане МВС України 15 травня 2014 року (зворотній бік а.с. 13, а.с. 56), зареєстроване УДЗ МВС України 21 травня 2014 року за реєстраційним індексом М-7566 (а.с. 40, 77).

На зверненні від 12 травня 2014 року зроблена відмітка, що воно є повторним, а попередні звернення заявника, зареєстровані за реєстраційним індексом М-1705 від 07 лютого 2014 року та М-2835 від 04 березня 2014 року направлені до ГУМВС в області та ОСОБА_2 ДАІ МВС України відповідно (а.с. 40, 77).

26 травня 2014 року заступник Міністра внутрішніх справ ОСОБА_6 надав резолюцію щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 12 травня 2014 року - доручив ОСОБА_7 (ОСОБА_2 ДАІ МВС України) та ОСОБА_8 (ГУМВС в області) в межах компетенції забезпечити розгляд з урахуванням попереднього доручення з цього питання та інформування по суті порушених питань (а.с. 83).

Звернення ОСОБА_1 від 12 травня 2014 року зареєстроване у ОСОБА_2 ДАІ МВС України 28 травня 2014 року за реєстраційним індексом М-1435 (а.с. 40, 77).

Листом від 04 червня 2014 року № 4/7-М-1425/М-1479 ОСОБА_2 ДАІ МВС України повідомив позивача, що ОСОБА_2 ДАІ МВС України розглянуто листи, що надійшли до МВС України та Генеральної прокуратури України з привод надання роз'яснень стосовно неповідомлення автора про пересилання МВС України попередніх звернень (вх. УДЗ МВС України від 07 лютого 2014 року № М-1705 та від 04 березня 2014 року № М-2835) до ГУМВС в області та ОСОБА_2 ДАІ МВС України для розгляду і надання відповіді.

Керівництвом МВС України розгляд звернення та надання відповіді заявнику доручено територіальному підрозділу (ГУМВС України в Донецькій області), а забезпечення контролю розгляду - структурному підрозділу (ОСОБА_2 ДАІ МВС України), що відповідає приписам Закону України «Про звернення громадян», Положенню про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі МВС, затвердженому наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177, та Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23 серпня 2012 року № 747.

Заявника також поінформовано, що Окружним адміністративним судом міста Києва та Київським апеляційним адміністративним судом (справа № 826/8387/13-а) вищезазначений порядок організації розгляду звернень громадян в системі МВС України визнано таким, що повністю відповідає приписам Закону України «Про звернення громадян» та інших нормативно-правових актів, які видаються відповідно до цього Закону та Конституції України (а.с. 43, 85).

ОСОБА_2 ДАІ МВС України від 04 червня 2014 року № 4/7-М-1425/М-1479 надісланий на адресу ОСОБА_1 05 червня 2014 року, що підтверджено Реєстром № 143 відправлення простої кореспонденції (а.с. 86).

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, зазначив, що під час організації розгляду звернень ОСОБА_1 від 3 лютого 2014 року, від 2 квітня 2014 року та від 12 травня 2014 року, МВС України діяло в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією України, з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян» та Положення про порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177(далі - Положення № 1177).

Судом першої інстанції визначено про безпідставність посилання позивача в обґрунтування позову на порушення МВС України приписів частини другої статті 7 Закону України «Про звернення громадян», оскільки відповідачем вказані звернення ОСОБА_1 не направлялись на розгляд до іншого органу, а було надано доручення його розглянути підпорядкованому структурному підрозділу до компетенції якого входить вирішення питань зазначених у зверненні.

ОСОБА_2 ДАІ МВС України повідомляв заявника, що керівництвом МВС України розгляд звернення та надання відповіді заявнику було доручено територіальному підрозділу (ГУМВС України в Донецькій області), а забезпечення контролю розгляду - структурному підрозділу (ОСОБА_2 ДАІ МВС України), що відповідає приписам Закону України «Про звернення громадян», Положення № 1177 та Інструкції з діловодства в системі МВС України, затвердженої наказом МВС України від 23 серпня 2012 року № 747.

Оцінка суду.

На час виникнення спірних правовідносин Міністерство внутрішніх справ України (ідентифікаційний код 00032684) зареєстроване як юридична особа 17 жовтня 2000 року, про що 16 липня 2007 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесений запис за номером 1 029042).

МВС України діяв на підставі Положення про Міністерство внутрішніх справ України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 383/2011, із змінами, внесеними згідно з Указом Президента України від 31 липня 2012 року № 462/2012, (далі - Положення № 383).

Відповідно до п. 1 Положення № 383 МВС України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України.

МВС України входить до системи органів виконавчої влади і є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та реалізації державної політики у сфері безпеки дорожнього руху.

Згідно з п. 2 Положення № 383 МВС України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства України, а також дорученнями Президента України.

П. 3 Положення № 383 визначені основні завдання МВС України, до яких зокрема належить формування та забезпечення реалізації державної політики у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до покладених на нього завдань МВС України, крім іншого, організовує діяльність головних управлінь, управлінь МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, районних, районних в містах, міських управлінь (відділів), лінійних управлінь (відділів) (далі - органи внутрішніх справ) і внутрішніх військ МВС України та здійснює управління ними; у межах наданих повноважень забезпечує безпеку дорожнього руху; у межах, визначених законодавством, здійснює державний контроль за дотриманням вимог нормативно-правових актів, які регламентують питання перевезення вантажів; дає дозволи на дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів з надгабаритними, великоваговими вантажами, а також інші документи у сфері безпеки дорожнього руху; організовує розгляд звернень громадян з питань, пов'язаних з діяльністю МВС України, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, а також стосовно актів, які ним видаються, що визначено пп. 5, 36, 38, 41, 78 п. 4 Положення № 383.

Згідно з п. 7 Положення № 383 МВС України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку головні управління, управління МВС України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, на транспорті, районні, районні в містах, міські управління (відділи), лінійні управління (відділи).

Наказом МВС України від 29 березня 2013 року № 320 «Про затвердження розподілу обов'язків між першим заступником Міністра, заступником Міністра-керівником апарату, заступником Міністра і закріплення керівництва МВС України та структурних підрозділів апарату Міністерства за комітетами Верховної ОСОБА_4 України і ГУМВС, УМВС», із змінами та доповненнями, внесеними наказом МВС України від 15 липня 2013 року № 675, затверджений Розподіл обов'язків між першим заступником Міністра, заступником Міністра-керівником апарату, заступником Міністра (а.с. 109-124).

Як свідчить Розподіл обов'язків між першим заступником Міністра, заступником Міністра-керівником апарату, заступником Міністра, заступник Міністра внутрішніх справ забезпечує у межах наданих повноважень безпеку дорожнього руху (пп. 9 п. 5 розділу «Заступник Міністра внутрішніх справ» Розподілу обов'язків) (зворотній бік а.с. 114).

У межах своїх повноважень заступник Міністра внутрішніх справ дає обов'язкові для виконання працівниками і службовцями апарату Міністерства та ОВС доручення (пп. 2 п. 9 розділу «Заступник Міністра внутрішніх справ» Розподілу обов'язків) (а.с. 115).

Крім того, заступник Міністра внутрішніх справ координує і контролює діяльність ОСОБА_2 Державної автомобільної інспекції (п. 16 розділу «Заступник Міністра внутрішніх справ» Розподілу обов'язків) (а.с. 115).

Згідно з п. 1 Положення про ОСОБА_2 Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення про ДДАІ), затвердженого наказом МВС України від 20 липня 2012 року № 639, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, ОСОБА_2 ДАІ МВС України входить до складу Державної автомобільної інспекції; МВС України через ОСОБА_2 ДАІ організовує роботу, пов'язану із забезпечення безпеки дорожнього руху.

П. 3 Положення про ДДАІ визначено, що основними завданнями ОСОБА_2 ДАІ є: реалізація в межах своєї компетенції державної політики щодо забезпечення безпеки дорожнього руху; організація контролю за додержанням законів, інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища від шкідливого впливу автомототранспортних засобів; удосконалення регулювання дорожнього руху з метою забезпечення його безпеки та підвищення ефективності використання транспортних засобів; виявлення та припинення фактів порушення безпеки дорожнього руху, а також виявлення причин і умов, що сприяють їх вчиненню.

Згідно з пп. 1, 2, 3, 26, 39 п. 4 Положення про ДДАІ ОСОБА_2 ДАІ відповідно до покладених на нього завдань бере участь у розробленні проектів законів та інших нормативних актів і документів, у тому числі правил, норм та стандартів, державних і регіональних програм забезпечення безпеки дорожнього руху і його учасників; вносить пропозиції керівництву МВС стосовно розроблення відомчих нормативних актів про дорожній рух, у тому числі разом з іншими центральними органами виконавчої влади, які після їх прийняття є обов'язковими для центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - центральні і місцеві органи виконавчої влади та організації); узагальнює практику застосування законодавства з питань забезпечення безпеки дорожнього руху, розробляє і вносить керівництву МВС пропозиції щодо його удосконалення; організовує і здійснює серед населення роз'яснення законів, інших нормативних актів з питань забезпечення безпеки дорожнього руху; розглядає заяви, скарги та пропозиції громадян щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, вживає заходів для усунення причин, які їх викликають; тощо.

П.5 Положення про ДДАІ визначено, що ОСОБА_2 ДАІ підпорядковується МВС України.

Аналіз вищезазначених положень нормативно-правових актів свідчить, що МВС України має повноваження доручити підпорядкованому структурному підрозділу, до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненні питань, забезпечити розгляд в межах компетенції ВМС, відреагувати відповідним чином та у відповідному порядку надати відповідь авторові звернення.

Таким чином, заступник Міністра внутрішніх справ ОСОБА_3 відповідно до приписів нормативно-правових актів та в межах компетенції надав резолюцію щодо розгляду, реагування та інформування по суті порушених питань звернення ОСОБА_1 від 03.02.2014 року ГУ МВС в Донецькій області (ОСОБА_4М.), контроль за виконанням якого покладено на ОСОБА_2 ДАІ МВС України (ОСОБА_5І)

За аналогічними підставами була надана відповідь ОСОБА_2 ДАІ МВС України на звернення ОСОБА_1 від 02.04.2014 року та від 12.05.2014 року.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність протиправної бездіяльності МВС України в ненаданні відповіді позивачу на його звернення від 12.05.2014 року.

Згідно зі ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією права вносити в органи державної влади, об'єднання громадян відповідно до їх статуту пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулює Закон України «Про звернення громадян» від 02 жовтня 1996 року № 393/96-ВР (далі Закон №393).

На час виникнення спірних правовідносин Закон України «Про звернення громадян» діяв у редакції від 09 червня 2013 року.

На підставі ч. 1 ст. 1 Закону №393 громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №393 законодавство України про звернення громадян включає цей Закон та інші акти законодавства, що видаються відповідно до Конституції України та цього Закону.

Згідно зі ст..3 Закону №393 під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

При цьому, пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.

Як свідчить звернення ОСОБА_1 від 03.02.2014 року воно за своєю сутністю є пропозицією (зауваженням).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №393 звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Дійсно, як зауважив позивач, частиною другою статті сьомої Закону №393 визначено, якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об'єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п'яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення.

Також, частиною 4 статті 7 Закону №393 визначено про заборону направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржуються.

Однак, в даних правовідносинах положення ч.2 ст.7 Закону №393 не підлягають застосуванню, оскільки звернення ОСОБА_1 від 03 лютого 2014 року, від 02 квітня 2014 року та від 12 травня 2014 року до інших органів державної влади не пересилалися, а їх розгляд був організований в системі органів МВС України, його структурними підрозділами, в межах їх компетенції.

Також не підлягають застосуванню до правовідносин положення ч.4 ст.7 Закону №393, оскільки звернення за своєю сутністю не були скаргами.

На підставі ст..14 Закону №393 органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об'єднання громадян, посадові особи зобов'язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду.

Відповідно до ст..15 Закону №393 відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов'язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов'язки.

Положеннями статті 19 Закону №393 визначено обовязки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, обєднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Так, приписи зазначеної статті свідчать, що розгляд звернень громадян проводиться в межах компетенції відповідного органу чи посадової особи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

Порядок роботи із зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, окрім Закону №393, регламентується також Наказом МВС України від 10 жовтня 2004 року № 1177 «Про затвердження Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України (далі - Положення № 1177).

На час виникнення спірних правовідносин Положення № 1177 діяло в редакції від 16 липня 2013 року.

Так, згідно п. 2.1. Положення № 1177 звернення від громадян надходять до органів внутрішніх справ у вигляді листів (поштою) та під час їх особистого прийому посадовими особами (усні й письмові).

Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції органів внутрішніх справ та призначення за ними конкретного виконавця.

Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками органів внутрішніх справ або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Після первинного розгляду звернень громадян керівництвом органу внутрішніх справ працівник підрозділу документального забезпечення: вносить до журналу або електронно-реєстраційної картки персонального комп'ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян; здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам; забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Звернення громадян, одержані структурним підрозділом органу внутрішніх справ для виконання, в обов'язковому порядку обліковується в журналі обліку звернень цього ж структурного підрозділу.

Облік звернень громадян у структурному підрозділі та доведення їх до безпосереднього виконавця здійснюються в день їх надходження (під підпис у журналі обліку).

Відповідно до п. 3.2. Положення № 1177 усі звернення, що надійшли від громадян, мають бути зареєстровані в підрозділах документального забезпечення органів внутрішніх справ у день їх надходження.

Під час реєстрації звернення громадянина йому надається відповідний індекс (реєстраційний номер), який присвоюється один раз на рік.

При реєстрації на вільному від тексту місці першої сторінки звернення ставиться відповідний штамп реєстрації звернень громадян.

На підставі п. 3.3. Положення № 1177 усі звернення, що надійшли поштою, приймаються, попередньо розглядаються та централізовано реєструються підрозділом документального забезпечення органу внутрішніх справ у день їх надходження в журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою, або на електронно-реєстраційних картках обліку звернень (персональних комп'ютерів).

Згідно п. 3.5. Положення № 1177 повторними вважаються звернення, в яких: оскаржується рішення, прийняте за попереднім зверненням, що надійшло до органу внутрішніх справ; повідомляється про несвоєчасне вирішення попереднього звернення, якщо з часу надходження останнього минув установлений законодавством термін розгляду і відповідь авторові не надавалась; повідомляється про невирішене по суті або вирішене не в повному обсязі питання, порушене в першому зверненні; звертається увага на інші недоліки, допущені при вирішенні питання, порушеного в попередньому зверненні.

Повторні звернення громадян реєструються так само, як і попередні. При цьому в правому верхньому кутку звернення проставляється штамп для позначення повторного звернення, а в журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли поштою або в журналі реєстрації звернень громадян, що надійшли під час особистого прийому, або в ЕРК робиться відповідна відмітка і це звернення з урахуванням матеріалів розгляду попереднього звернення доповідається керівникові органу внутрішніх справ.

Відповідно до п. 4.7. Положення № 1177 відповідь за результатами розгляду звернення в обов'язковому порядку дається тим органом, який його отримав і до компетенції якого входить розв'язання порушених у зверненні питань, за підписом керівника або його заступника.

За правилами п. 5.2. Положення № 1177 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п'ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень:

-прийняти до свого провадження;

-передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого органу внутрішніх справ

-надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції органів внутрішніх справ, про що одночасно повідомити автора;

-залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у ст. 8 Закону України «Про звернення громадян».

Згідно з п. 5.3. Положення № 1177 у разі направлення звернення для перевірки й прийняття рішення до підвідомчих органів внутрішніх справ термін розгляду такого звернення обчислюється з дня надходження його до органу внутрішніх справ вищого рівня й закінчується днем надання відповіді тим органом внутрішніх справ, який його розглядав по суті. В інших випадках термін розгляду звернень громадян обчислюється від дня їхньої реєстрації.

Про пересилання звернення до іншого органу внутрішніх справ необхідно обов'язково інформувати автора звернення.

Оскільки в даному випадку звернення ОСОБА_1 від 12.05.2014 року не пересилалося до іншого органу внутрішніх справ, контроль розгляду цього звернення забезпечував ОСОБА_2 ДАІ МВС України, який дав відповідь ОСОБА_1 на його звернення від 12.05.2014 року, про що свідчить лист від 04 червня 2014 року № 4/7-М-1425/М-1479 та Реєстр відправлення поштової кореспонденції № 143, тому МВС України діяло в межах повноважень, в порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з дотриманням вимог Закону України «Про звернення громадян» та Положення № 1177.

Під час організації розгляду звернення позивача від 12.05.2014 року МВС України не порушило вимог п. 5.3. Положення № 1177.

Суд не приймає посилання апелянта на пп. 78 п. 4 Положення № 383, оскільки ця норма не виключає можливості доручення розгляду звернення громадянина підпорядкованому структурному підрозділу, до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненні питань.

Як вже зазначалося, відповідач не пересилав звернення ОСОБА_1 від 03 лютого 2014 року, від 02 квітня 2014 року та від 12 травня 2014 року до іншого органу внутрішніх справ, тому відсутні підстави у МВС України повідомляти позивача про пересилання його звернень.

На підставі викладеного, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо ненадання відповіді на звернення позивача від 12 травня 2014 року у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян»; про зобов'язання МВС України повідомити позивача про пересилання звернення від 03 лютого 2014 року, яке було адресоване МВС України, до ОСОБА_2 ДАІ МВС України.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для її задоволення та скасування постанови суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року в адміністративній справі №805/2740/15-а залишити без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 27 серпня 2015 року в адміністративній справі №805/2740/15-а залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття 29 травня 2018 року.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення

Повне судове рішення складено 29 травня 2018 року.

Головуючий суддя І.Д. Компанієць

Судді Е.Г. Казначеєв

ОСОБА_9