Справа № 264/6039/17
Суддя: Іванченко А. М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 264/6039/17
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" травня 2018 р. м. Маріуполь

Суддя Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши в порядку письмового провадження в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до інспектора 1 роти батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції ОСОБА_3 щодо скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним адміністративним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 10 листопада 2017 року відносно нього інспектором патрульної поліції 1 роти батальйону УПП в м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_3 була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 335549, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та призначений штраф у розмірі 255 гривень. Відповідно до вказаної постанови, він, 10 листопада 2017 року о 08:15 год. в м. Маріуполі по вул. Зелінського, керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив зупинку ближче ніж 30 м від дорожнього знаку «зупинка маршрутних транспортних засобів», чим порушив п. 15.9е ПДР України. Вважає, що вказана постанова винесена незаконно, тому що при накладенні адміністративного стягнення не врахований характер скоєного правопорушення, ступень провини, майнове положення, обставини, які помякшують чи обтяжують провину. А також зауважив той факт, що відповідачем не надані докази того, що дійсно правопорушення мало місце. Просить визнати протиправними дії відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно нього та скасувати постанову серії АР № 335549 від 10 листопада 2017 року.

Позивач в судове засідання не зявився, просив його позов задовольнити, винним себе не вважає.

Відповідач до судове засідання не з'явився, надав до суду відзив, в якому просить суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги не визнає та в підтвердження вини правопорушника надав диск з відеофіксацією правопорушення, вчиненого 10 листопада 2017 року.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобовязані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху за частиною 1 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, що визначено ч. 2 ст. 258 КУпАП.

Згідно з ч. 3 ст. 258 КУпАП, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобовязана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі передбачено, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, розяснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка (п. 9 Інструкції).

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (п. 10 Інструкції).

У разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу (п. 4 розділ 1 Інструкції).

Пункт 1 розділу ІІІ Інструкції, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення. Так, постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що 10 листопада 2017 року постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 335549 інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції в м. Маріуполі лейтенантом поліції ОСОБА_4 було притягнуто позивача ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а саме: за те, що він 10 листопада 2017 року о 08:15 год. за адресою м. Маріуполь, вул. Зелінського, 100А, керуючи автомобілем «TОYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, порушив правила зупинки, здійснив зупинку ближче 30 метрів від знаку 5.41.1 «зупинка автобуса», чим порушив п.15.9е ПДР України та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Згідно пункту 15.9.е Правил дорожнього руху України зупинка забороняється ближче 30 м від посадкових майданчиків для зупинки маршрутних транспортних засобів, а коли їх немає - ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки з обох боків.

За порушення правил зупинки передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Як визначено ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтями 72-73 КАС України встановлено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Речовими доказами є також магнітні, електронні та інші носії інформації, що містять аудіовізуальну інформацію про обставини, що мають значення для справи.

Згідно з ч. 1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Відповідачем, як доказ правомірності дій поліцейських, в суд був наданий диск з відеозаписом з камери встановленій в службовому патрульному автомобілі поліцейських від 10 листопада 2017 року, з відео файлів які надані, вбачається автомобіль НОМЕР_3 який о 08:09 год. зупиняється біля зупинки громадського транспорту, до якого підбігає жінка та сідає до автомобіля позивача.

Суд зауважує на те, що єдиним належним доказом у даній справі є відео, зафіксоване камерою закріпленою в патрульному автомобілі та нагрудною камерою поліцейського, яке було надано до суду для дослідження.

Судом були вивчені та переглянуті надані відповідачем відеозаписи з відеокамери, з яких вбачається, що позивач на автомобілі «TОYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснив зупинку біля зупинки маршрутних транспортних засобів ближче 30 м від дорожнього знака такої зупинки, та узяв пасажира.

Здійснення зупинки транспортного засобу позивача на відстані, меншій ніж 30 метрів від автобусної зупинки, пояснення позивача після зупинки транспортного засобу, що зафіксовані на відеокамеру, закріплену на автомобілі поліцейських та форменому одязі інспектора поліції, в своїй сукупності свідчать про наявність обґрунтованих підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З урахуванням зазначеного відповідачем цілком обґрунтовано та законно було прийнято рішення про порушення правил дорожнього руху та винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

З огляду на вказаний вище відеозапис, суд не приймає до уваги суперечливі та недостовірні посилання позивача, оскільки вони не підтверджені жодними доказами, вважає їх способом захисту, спрямованим на уникнення адміністративної відповідальності за вчинений проступок.

За приписами ч. 2 ст. 77 КАС України довести правомірність своїх дій чи бездіяльності в адміністративному судочинстві зобов'язаний суб'єкт владних повноважень. Разом з тим, відповідно до принципу змагальності, закріпленого у ст. 9 КАС України, сторона має спростувати доводи суб'єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.

Позивач не надав належних доказів на спростування встановленого порушення вимог п.15.9е ПДР України.

Як вбачається з доводів позовної заяви, позивач як на підставу своїх вимог також посилається на те, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи, порушивши вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме ст. ст. 278, 279 КУпАП, та позбавив позивача можливості скористатись у повному обсязі своїми правами, передбаченими КУпАП.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної ОСОБА_4 України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення вирішено, що положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що «справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення», в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки місце зупинки транспортного засобу позивача знаходиться в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція Управління патрульної поліції в м. Маріуполі, враховуючи висновки Конституційного Суду України, суд вважає, що відповідач правомірно розглянув справу за місцем зупинки позивача.

Статтею 268 КУпАП визначено права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова про адміністративне правопорушення була складена в присутності позивача, який притягався до адміністративної відповідальності, та отримав копію постанови, а також скористався своїм правом давати пояснення, будь-яких клопотань при цьому не заявивши.

Аналіз матеріалів справи та вищенаведених норм свідчить про дотримання інспектором поліції порядку прийняття постанови з наданням (розясненням) позивачу його прав.

Щодо неправомірних дій з боку інспектора поліції і порушення процесуального порядку розгляду адміністративної справи, слід зазначити, що позиція позивача є безпідставною і спростовується матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 статті 122 КУпАП порушення правил зупинки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідачем за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення цілком обґрунтовано було накладено єдиний розмір стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн., що відповідає санкції ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно з частиною 2 статті 33 КУпАП при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху інспектором не повинні враховуватися характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність. Зміни до статті 33 КУпАП були внесені згідно із Законом № 596-VIII від 14.07.2015 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху».

За таких обставин судом не встановлено будь-яких порушень з боку відповідача, а його дії при розгляді справи про адміністративне правопорушення та складанні постанови щодо ОСОБА_2 відповідають діючому законодавству, та у звязку із цим підстав для скасування прийнятої постанови немає.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 19, 20, 70, 74, 77, 242, 245, 246 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління патрульної поліції в місті Маріуполі, Інспектора патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Маріуполі ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення АР № 335549 від 10 листопада 2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А. М. Іванченко