Справа № 809/709/18
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2018 р. справа № 809/709/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням 64% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач) 20.04.2018 звернувся в суд із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач) про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до вимог ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з урахуванням 64% відповідних сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2016.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 29.10.2015 є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. 28.09.2015 він був звільнений із органів внутрішніх справ за станом здоров`я на підставі пункту «б» статті 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а вислуга років на день звільнення становила 23 роки, 02 місяців 13 днів і відповідно до приписів пункту «а» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», його розмір пенсії мав становити 64% відповідної суми грошового забезпечення (55% + 9%), що не було враховано пенсійним фондом. Зазначив, що йому нарахована та виплачується пенсія у розмірі 59 % - тобто основний розмір пенсії був нарахований у розмірі 50% + 9% відповідної суми грошового забезпечення. Не погодившись з таким рішенням відповідача, 05.03.2018 року позивач звернувся до нього з листом про перерахунок пенсії з врахуванням 55%, а не 50% сум грошового забезпечення у зв'язку із звільненням його з органів внутрішніх справ за станом здоров'я. Відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку пенсії, посилаючись на те, що зазначені 5% відповідних сум грошового забезпечення передбачено виключно при призначенні пенсії за вислугу років колишнім працівникам міліції за умови звільнення цих осіб у відставку за віком або за станом здоров`я, іншого чинним законодавством не передбачено. Вважає дії відповідача щодо призначення пенсії протиправними, оскільки пенсія за вислугу років йому має бути призначена в розмірі 64% (55% за 23 роки вислуги та 9 % за 3 роки вислуги понад 20 років).

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку, передбаченому статтею 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі, також - КАС України) для окремих категорій справ незначної складності (а.с.1-2).

Відповідач також скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 08.05.2018. Представник відповідача проти заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві, який міститься в матеріалах справи (а.с.23-25), просив суд в задоволенні позову відмовити. Зазначив, що відповідно до наказу УМВС України в Івано-Франківській області №519 о/с від 28.09.2015 позивача звільнено з посади начальника відділу організації служби, забезпечення масових заходів та діяльності спеціальних установ міліції управління громадської безпеки Управління МВС України в Івано-Франківській області у запас Збройних Сил України через хворобу з 29.09.2015 з вислугою 23 роки 02 місяці 13 днів. Таким чином, 55% відповідних сум грошового забезпечення розмір пенсії призначається лише особам, звільненим з військової служби за віком або станом здоров'я у відставку. Вважає, що відсутні будь-які порушення чинного законодавства зі сторони відповідача, а тому просив у задоволенні позову відмовити.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та відзив на позов, встановив таке.

Згідно свідоцтва про хворобу № 313 від 21.09.2015 військово-лікарська комісія УМВС України в Івано-Франківській області за розпорядженням ВКПС УКЗ УМВС в Івано-Франківській області здійснила медичний огляд позивача, підполковника міліції, начальника відділу УГБ УМВС України в Івано-Франківській області. За результатами обстеження згідно цього свідоцтва про хворобу, позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час на підставі статей 55-б, 54-в графи 1 Розкладу хвороб і фізичних вад, затверджених наказом МВС України № 85 від 06.02.2001 (а.с.12).

На підставі поданого рапорту позивача та свідоцтва про хворобу останній був звільнений зі служби за пунктом 64 «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом. Пільгова вислуга років становить 23 роки 02 місяці 13 днів (а.с.17).

З 29.10.2015 позивач є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на пенсійному обліку в Головному Управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та отримує щомісячну пенсію за вислугу років в порядку та на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивачеві нарахована та виплачувалась пенсія у розмірі 4419,26 гривень, основний розмір пенсії був нарахований у розмірі 50% + 9 % відповідної суми грошового забезпечення.

18.12.2017 ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності, яка пов'язана з проходженням служби в ОВС України, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією №0790732 Серія АВ від 18.12.2017 (а.с.15).

05.03.2017 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про перерахунок пенсії за вислугою років із врахуванням 5 процентів, внаслідок отриманого захворювання, пов`язаного з проходженням служби в поліції починаючи з 01 січня 2016 року, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с.9).

В подальшому, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 536/Д-15 від 15.03.2018 позивачу повідомлено, що збільшення на 5 відсотків сум грошового забезпечення передбачено при призначенні пенсій за вислугу років колишнім працівникам міліції за умови звільнення цих осіб у відставку за віком або за станом здоров`я. Крім того, враховуючи те, що ОСОБА_1, як колишній працівник міліції, звільнений в запас, а не у відставку, основний розмір пенсії обчислено відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», тобто від сум грошового забезпечення 59% при вислузі 23 роки: 20 років - 50% та за 3 роки понад 20 років - 9% (а.с.10).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся до суду з відповідними позовними вимогами.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію, визначає Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" N 2262-XII від 09.04.1992 (далі - Закон №2262).

Згідно із п. "а" ч.1 ст.12 Закону №2262) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається, зокрема, особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Відповідно до п."а" ч.1 ст.13 Закону №2262 пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров'я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 було звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил України за п.64 пп."б" (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим та начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №114 від 29.07.1991 (а.с.17) та призначено пенсію за вислугу років.

Стосовно доводів позивача, що при призначенні йому пенсії відповідачем не було враховано те, що він був звільнений з органів внутрішніх справ за станом здоров'я, а не за вислугу років, а також про те, що пенсії мала призначатися в розмірі 55% грошового забезпечення, а не 50%, суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" 2232-XII від 22.03.1992 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 (далі Положення №114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов'язки.

Згідно із п.62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров'я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров'я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

В п.3 ч.1 ст.22 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років. Тобто для позивача граничний вік перебування на військовій службі у званні підполковника міліції встановлено до 50 років.

Відповідно до п.64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров'я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв'язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов'язків; з) у зв'язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв'язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв'язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов'язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов'язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Звільнення зі служби у відставку осіб рядового і начальницького складу врегульоване п.65 Положення №114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України "Про військовий обов'язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, з 29.09.2015 ОСОБА_1 був звільнений зі служби в запас Збройних Сил України за хворобою за п.п. "б" п.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а не у відставку через хворобу за п.п. "б" п.65 вказаного Положення.

Враховуючи наведене, у відповідача не було підстав призначати позивачу пенсію у розмірі 55% грошового забезпечення, оскільки з врахуванням вислуги років позивача (23 роки 02 місяці 00 днів) розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення, може призначатися лише особам, звільненим з військової служби у відставку за віком або станом здоров'я.

За таких підстав, суд приходить до висновку про те, що позивачу правомірно призначено пенсію за вислугу років в розмірі 59% відповідних сум грошового забезпечення (50% - за 20 років вислуги та 9% - за 3 роки вислуги понад 20 років (2х3)).

Суд вважає доводи відповідача про те, що позивачем пропущений строк звернення до суду необґрунтованими, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який,якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч.2 ст.122 КАС України).

Враховуючи те, що позивач звернувся до відповідача із заявою від 05.03.2018 року про проведення перерахунку пенсійного забезпечення виходячи з розміру 55% грошового забезпечення, та необхідності врахування у проведенні розрахунку пенсійного забезпечення вказаного розміру грошового забезпечення, а до суду звернувся 20.04.2018 року, судом не встановлено пропущення позивачем строків звернення до суду.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

З огляду на викладене, у Пенсійного фонду на момент звернення позивача із заявою про перерахунок його пенсії, не було правових підстав для здійснення перерахунку пенсії.

Суд зазначає, що відмова відповідача у такому перерахунку пенсії не призвела до зменшення розміру пенсії позивача, яка ним отримувалась до цього, і не є звуженням обсягу вже набутих ним прав та/або позбавленням його права на соціальний захист.

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), АДРЕСА_1

Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (), вул.Січових Стрільців, 15, м.Івано-Франківськ, 76018.

Суддя Скільський І.І.