Справа № 338/326/17
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/6071/17

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Ільчишин Н.В.,

з участю секретаря судового засідання Копанишин Х.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка Миколи Богдановича на постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04 квітня 2017 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка Миколи Богдановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

суддя в суді першої інстанції - Битківський Л.М.

час ухвалення рішення: 16:03:11 год.,

місце ухвалення рішення - смт. Богородчани,

дата складання повного тексту рішення - не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка Миколи Богдановича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, в якому просив поновити строк оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення, постанову серії АР №8100152 від 12.01.2017 року, винесену інспектором роти №2 батальйону УПП в м. Івано-Франківську лейтенантом поліції Романюком М.Б. скасувати, провадження закрити у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Постановою Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2017 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Інспектор роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенант поліції Романюк М. Б. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та прийняти нову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції при винесенні оскаржуваної постанови порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, а оскаржувану постанову скасувати, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 810052 від 12.01.2017 року, позивача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень.

Суть правопорушення полягала в тому, що позивач 12.01.2017 року о 13 год. 30 хв., здійснив стоянку транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 в м. Івано-Франківську по вул. Новгородській,49 задньою частиною автомобіля до тротуару, чим порушив п.15.5 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з відсутності достатніх доказів для констатування факту порушення позивачем вимог ПДР України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

Згідно статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють ПДР, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено, що особи, які їх порушують, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Із змісту статті 14 Закону України «Про дорожній рух» видно, що учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідальність за порушення вказаного пункту ПДР передбачена частиною 1 статті 122 КУпАП і розгляд справ даної категорії, згідно статті 222 цього Кодексу віднесено до компетенції органів Національної поліції.

У відповідності до КУпАП та з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015 була затверджена Інструкція.

Пунктом четвертим Інструкції передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно із статтею 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати, серед іншого, в тому числі чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 цього Кодексу передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до частини 2 цієї статті, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підтвердження факту порушення позивачем вимог п. 15.5 ПДР, відповідачем долучений відеозапис з нагрудної камери інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ДПП.

Судом апеляційної інстанції досліджено наявні матеріали справи, та колегія суддів приходить до висновку, про порушення позивачем вимог п. 15.5 ПДР, де визначено, що біля тротуарів або інших місць із пішохідним рухом ставити транспортні засоби під кутом дозволяється лише передньою частиною, а на підйомах - тільки задньою частиною.

З відеоматеріалу з нагрудної камери інспектора роти №4 батальйону управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську ДПП вбачається, що відеозапис містить факт стоянки автомобіля задньою частиною до тротуару.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем доказано факт правопорушення позивачем вимог ПДР України, відповідно, і вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

В силу пункту4 частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка Миколи Богдановича - задовольнити .

Постанову Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2017 року по справі № 338/326/17 за позовом ОСОБА_2 до Інспектора роти №2 батальйону Управління патрульної поліції у м. Івано-Франківську Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Романюка Миколи Богдановича - скасувати, та прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Н. В. Ільчишин
Повне судове рішення складено 23.05.2018 року.