Справа № 753/7268/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

25 травня 2018 року

м. Київ

справа №753/7268/17

адміністративне провадження №К/9901/6983/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Гриціва М. І., Кравчука В. М.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 753/7268/17

за позовом ОСОБА_2 до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання дій протиправними, скасування рішення та зобов'язання вчинити певні дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дарницького районного суду міста Києва (у складі судді Леонтюка Л. К.) від 31 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Пилипенко О. Є., Глущено Я. Б., Шелест С. Б.) від 19 грудня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У квітні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення суб'єкта владних повноважень - Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про відмову у призначені позивачу пенсії за вислугу років;

- зобов'язати відповідача здійснити призначення пенсії за вислугу років згідно із ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» з 15 листопада 2016 року, виходячи із розрахунку 90% від суми місячного (чинного) заробітку, обчисленого за останні 24 календарні місяці роботи без обмеження максимального розміру пенсії.

2. В обґрунтування позову позивач зазначав, що вона має достатній загальний та спеціальний стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ.

3. Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року, адміністративний позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.

4. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернувся з касаційною скаргою до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати постанову Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

5. Ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

6. 05 березня 2018 року на адресу суду надійшов відзив Лівобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому відповідач просить касаційну скаргу позивача залишити без задоволення, рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

7. 25 квітня 2018 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2, в якому просить відповідно до положень ст. 7 КАС України визнати, що Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ суперечить Конституції України в частині обмеження гарантії на пенсійне забезпечення та застосувати норми Конституції України як норми прямої дії.

8. Ухвалами Верховного Суду від 21 та 23 травня 2018 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку попереднього судового засідання.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

9. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_2 з березня 2014 року призначена пенсія по інвалідності.

10. Відповідно до записів у трудовій книжці, вислуга років роботи на прокурорських посадах позивача становить 19 років 7 місяців 1 день (з 14 квітня 1997 року по 15 листопада 2016 року), половина строку навчання у вищому навчальному закладі у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого склала - 2 роки 3 місяці 21 день, а разом на день звернення до відповідача, загальний стаж позивача становив 21 рік 10 місяців 22 дні.

11. Позивач, вважаючи, що станом на 15 листопада 2016 року має достатній стаж роботи, звернувся до відповідача з заявою від 15 листопада 2016 року про призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакціях Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ).

12. Листом від 23 грудня 2016 року № 2009/14 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за вислугу років, оскільки відсутні норми пенсійного забезпечення. До такого висновку територіальний орган Пенсійного фонду дійшов з посиланням на п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII, згідно якого з 01 червня 2015 року скасовано норму щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначаються, зокрема, відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

13. Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходив із необґрунтованості позовних вимог позивача щодо наявності у нього достатнього стажу роботи для призначення пенсії за вислугу років у відповідності до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (в редакціях Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-ІІІ).

15. Суди попередніх інстанцій у своїй оцінці виходили з таких законодавчого регулювання спірних правовідносин:

15.1. Відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру» від 12 липня 2001 року №2663-III) прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

15.2. Розмір виплат (крім посадових окладів, надбавок за класні чини, вислугу років), що включаються в заробіток для обчислення пенсії, визначається за вибором того, хто звернувся за пенсією, за останні 24 календарні місяці роботи, яка дає право на даний вид пенсії, підряд перед зверненням за пенсією або за будь-які 60 календарних місяців такої роботи підряд перед зверненням за пенсією незалежно від наявності перерв протягом цього періоду на даній роботі.

15.3. У зв'язку із набранням 01 жовтня 2011 року чинності Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, зокрема, ч. 1 ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII зазнала змін. Так, частину першу замінено двома частинами такого змісту: «Прокурори і слідчі мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 15 років.

15.4. Пенсія призначається в розмірі 80%від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

15.5. Відповідно до змін, внесених до вказаної правової норми згідно із Законами України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27 березня 2014 року № 1166-VII, який набрав чинності 01 квітня 2014 року, «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» від 28 грудня 2014 року № 76-VIII, який набрав чинності 01 січня 2015 року, розмір пенсії у відсотковому відношенні до заробітної плати зменшено і незалежно від стажу роботи становить: з 01 квітня 2014 року - 70%, з 01 січня 2015 року - 60%.

15.6. 01 квітня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», яким у п. 5 Прикінцевих положень визначено, що у разі неприйняття до 1 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 1 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються відповідно до законів України, зокрема «Про прокуратуру».

15.7. Разом з тим, 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, відповідно до п. 1 п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» якого норми Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1.

15.8. Пенсійне забезпечення працівників прокуратури, станом на час звернення позивача за пенсією, регулюється правилами ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII.

15.9. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше:

- по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років;

- з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років;

- з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років;

- з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років;

- з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років;

- з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців;

- з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років.

15.10. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.

16. З наведеного вбачається, що як відповідно до положень ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-XII (в редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року) так і відповідно до положень ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII, який чинний на час звернення позивача з заявою про призначення пенсії, прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення (з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року) вислуги років не менше 23 роки, у тому числі, стажу роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 13 років.

17. Разом з тим, станом на день звернення позивача із заявою про призначення пенсії, його загальний стаж становив - 21 рік 10 місяців 22 дні: 19 років 7 місяців 1 день (з 14 квітня 1997 року по 15 листопада 2016 року) роботи на прокурорських посадах, та 2 роки 3 місяці 21 день (половина строку навчання у вищому навчальному закладі у Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого склала), що не давало право останньому на призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру».

18. Оцінюючи фактичні обставини справи суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, врахував, що вищевказаними нормативно-правовими актами не відбулось звуження прав позивача, адже станом на 01 жовтня 2011 року (на час прийняття Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI) у ОСОБА_2 був відсутній необхідний стаж, що давав право на призначення пенсії за вислугою років (вислуга років позивача станом на 01 жовтня 2011 року становила 16 років 8 місяців 9 днів).

19. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що відмова відповідача у призначенні пенсії позивачу є правомірною.

ІV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

20. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що в органах прокуратури України він працює з 14 квітня 1997 року, безперервний загальний стаж роботи станом на дату звернення, що зараховується у вислугу років, становить 19 років 7 місяців 1 день, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці БТ-ІІ № 5428814 від 21 вересня 1990 року; Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ суперечить Конституції України в частині обмеження гарантії на пенсійне забезпечення та звужує його права через істотне погіршення встановленням зворотної дії закону в часі на вже існуючі правовідносини.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

21. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах, погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про відсутність у позивача права на призначення пенсії за вислугу років.

22. Колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що спірні правовідносини підлягають вирішенню за нормами Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VI, у зв'язку з ти, що позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії 15 листопада 2016 року.

23. Частиною 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 01 жовтня 2016 по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років.

24. Отже, станом на дату звернення позивача до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення йому пенсії за вислугу років були: вислуга років - 23 роки; стаж на посадах прокурорів - 13 років.

25. Судом встановлено, що станом на 15 листопада 2016 року вислуга років позивача складала менше 23 років та, відповідно, була недостатньою для призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року №1697-VII.

26. Посилання позивача в обґрунтування касаційної скарги на те, що зміни в законодавстві, які звужують зміст та обсяг існуючих прав не повинні застосовуватися є безпідставним і висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, оскільки у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, що діяла до 30 вересня 2011 року, пенсії призначалися прокурорам і слідчим зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років. Проте, станом на 30 вересня 2011 року у позивача був відсутній стаж роботи 20 років та стаж роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури 10 років, а тому, у період дії ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років, у зв'язку з чим при прийнятті Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII не відбулося звуження змісту та обсягу існуючих прав позивача.

27. Щодо посилання позивача на те, що він мав обґрунтовані очікування на отримання пенсії на умовах, що діяли на момент початку роботи, колегія суддів зазначає у справі «Суханов та Ільченко проти України» (рішення від 26 червня 2014 року, п. 35) Європейський Суд з прав людини зазначив, що за певних обставин «законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися ст. 1 Першого протоколу. Якщо суть вимоги особи пов'язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування. Проте не можна стверджувати про наявність законного сподівання, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства і вимоги заявника згодом відхиляються національними судами.

28. У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 червня 2014 у справі «Великода проти України» Суд розглянув скаргу за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції на припинення виплати заявниці державними органами пенсії у розмірах, встановлених рішенням національного суду від 19 січня 2010 року після внесення у 2011 році змін до законодавчих актів. Суд дійшов висновку про відсутність втручання у право заявниці на мирне володіння майном внаслідок внесення змін до законодавства щодо зменшення розміру соціальних виплат. Такого висновку Суд дійшов за відсутності доказів того, що ці зміни внесені не у відповідності до законної процедури та за відсутності будь-яких доказів того, що вони не були доступними та передбачуваними.

29. Слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 752/20817/16-а, від 21 лютого 2018 року у справі № 211/3177/17 та від 16 травня 2018 року у справі № 607/14236/16-а вже висловлював правову позицію стосовно застосування ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-XII у редакції від 26 липня 2001 року, що діяла до 30 вересня 2011 року.

30. За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вислуга років позивача станом на час звернення до відповідача із заявою, є меншою від 23 річного стажу, визначеного ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII та складає 21 рік 10 місяців 22 дні, що не надає право позивачу на призначенні пенсії за вислугу років.

31. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами першої та апеляційної інстанцій рішення.

32. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

33. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

34. З огляду на викладене, висновки суду першої та апеляційної інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дарницького районного суду міста Києва від 31 жовтня 2017 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року у справі № 753/7268/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. О. Анцупова

Суддя М. І. Гриців

Суддя В. М. Кравчук