Справа № 826/12009/17
Суддя: Ісаєнко Ю.А.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Губської Л.В.,

секретаря Левченка А.В.,

представника позивача Онопрієнко Н.А.,

представника відповідача Кунда А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чистая планета ТМ" на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Чистая планета ТМ" до Головного управління ДФС у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень,

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Чистая планета ТМ" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про скасування податкових повідомлень-рішень.

28.03.2018 позивач подав до суду заяву про забезпечення доказів шляхом призначення судово-економічної експертизи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 відмовлено товариству з обмеженою відповідальністю "Чистая планета ТМ" в задоволенні заяви про забезпечення доказів.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, апелянтом подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу, та призначити судово-економічну експертизу.

Представник позивача в судовому засіданні наполягала на задоволенні вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просила скасувати, та призначити експертизу.

Представник відповідача заперечила проти задоволення вимог апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції просила залишити без змін.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення доказів, виходив з того, що підстави для вчинення зазначених дій та призначення судово-економічної експертизи відсутні, а позивачем не обґрунтовано наявність небезпеки того, що надання потрібних доказів може стати неможливим або утрудненим.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду, з огляду на таке.

У відповідності до частини 1 статті 114 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Згідно вимог статті 115 Кодексу адміністративного судочинства України, суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом письмових або речових доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язанням вчинити певні дії щодо доказів.

Положеннями пункту 5 частини 1 статті 116 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у заяві про забезпечення доказів зазначаються обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що забезпечення доказів є спеціальним механізмом, який застосовується для їх збереження, при наявності відповідних підстав. Підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення доказів є наявність підстав вважати, що надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим. При цьому, отримання та дослідження певних доказів є безумовним для об'єктивного та всебічного вирішення спору.

Таким чином, заявник повинен довести обґрунтованість своїх побоювань, що подача відповідних доказів стане згодом неможливою або ускладненою. Суд не може здійснити заходи по забезпеченню доказів лише на підставі нічим не обґрунтованих побоювань суб'єкта доказування.

Водночас, ані в суді першої інстанції, ані в ході апеляційного розгляду справи, позивачем не доведено наявність обставин, які свідчать про те, що певні документи чи інші докази можуть бути втрачені, або їх збирання чи надання потрібних доказів стане згодом неможливим або ускладненим, що свідчить про відсутність підстав для забезпечення доказів.

Натомість, як вірно вказано судом першої інстанції, позивач просить призначити судову економічну експертизу та поставити експерту питання щодо документального підтвердження висновків акта перевірки, складеного відповідачем за результатами перевірки позивача. Проте, такі питання не потребують спеціальних знань та можуть бути з'ясовані судом в ході розгляду даної справи.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необґрунтованості заяви про забезпечення доказів, оскільки позивачем не наведено обставин та фактів, підтверджених належними доказами в контексті вимог ст.ст.73-76 КАС України, які свідчать про існування очевидної небезпеки знищення, приховування доказів чи інших обставин, які свідчили б про можливе ускладнення або неможливість отримання таких доказів у майбутньому.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а тому підстав для скасування ухвали не вбачається.

Судом апеляційної інстанції критично оцінюються доводи апелянта, які містять посилання на загальні норми законодавства та не спростовують обґрунтування суду першої інстанції, та не є достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов'язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов'язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чистая планета ТМ" залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

(Постанову у повному обсязі складено 24.05.2018)

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя І.О. Лічевецький

Суддя Л.В. Губська