Справа № 750/11766/17
Суддя: Вівдиченко Т.Р.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Суддів За участю секретаряВівдиченко Т.Р. Беспалова О.О. Губської Л.В. Кондратенко Я.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Чернігівське об'єднане управління Пенсійного фонду України звернувся до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області, в якому просив визнати дії Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області щодо списання коштів на суму 56899 грн. 00 коп. з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України протиправними; стягнути з Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області 56899 грн. 00 коп. протиправно знятих коштів.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2018 року позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області щодо стягнення (списання) з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України коштів відповідно до платіжного доручення № 52613642/1 від 15.11.2017 року в сумі 56899 гривень 00 копійок.

Стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на рахунок Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №37163, відкритого у філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553, кошти в сумі 56899 гривень 00 копійок.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

22 травня 2018 року до Київського апеляційного адміністративного суду від Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, у зв'язку із неможливістю забезпечити явку представника Управління.

Відповідно до ч. 7 ст. 287 КАС України, суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку на апеляційне оскарження з повідомленням учасників справи.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів вважає, що вказане клопотання Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області про перенесення розгляду справи не підлягає задоволенню, оскільки таке відкладення може призвести до порушення визначеного КАС України десятиденного строку розгляду справи, та, як наслідок, вчинення таких дій - порушення судом норм процесуального права. Натомість, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Інші сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов'язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, платіжною вимогою № 52613642/1 від 15 листопада 2017 р. списано з рахунків боржника 56899,00 грн. та 301, 52 грн. Вказані кошти надійшли на рахунок Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області 17 листопада 2017 р. та були розподілені при примусовому виконанні виконавчого провадження: за ВП 52700387 стягнуто 75,48 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 11,01 грн. виконавчого збору; за ВП 51830129 стягнуто 54,00 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 51829484 стягнуто 54,00 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52613642 стягнуто 75,48 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 5800,00 грн. виконавчого збору; за ВП 53346382 стягнуто 86,68 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій; за ВП 52493040 стягнуто 81,87 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 51818490 стягнуто 54,00 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52277457 стягнуто 79,82 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52700068 стягнуто 76,08 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 5800,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52040452 стягнуто 75,48 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 51660048 стягнуто 76,68 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору.

Позивач не погоджуючись із діями Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області щодо списання коштів на суму 56 899 грн. 00 коп., вважаючи їх протиправними, звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне .

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII), Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 р. № 512/5 (далі - Інструкція № 512/5).

Відповідно до ст. 1 Закону України № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону 1404-VIII, виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону1404-VIII, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно ч. 1 ст. 27 Закону 1404-VIII, виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частиною 3 ст. 27 Закону 1404-VIII встановлено, що за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону1404-VIII, виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 40 Закону 1404-VIII, у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев'ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

З наведеного слідує, що рішення про стягнення виконавчого збору виконується в межах виконавчого провадження і підлягає виділенню в окреме виконавче провадження виключно у зв'язку з поверненням виконавчого документа стягувачу або закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерством юстиції України від 02.04.2012 року №512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 року № 2832/5) (далі - Інструкція), стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження". Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Управлінні державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області перебувають виконавчі провадження: ВП 52700387, за яким з Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України стягнуто 75,48 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 11,01 грн. виконавчого збору; ВП 51830129, за яким, стягнуто 54,00 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; ВП 51829484, за яким стягнуто 54,00 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; ВП 52613642 стягнуто 75,48 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 5800,00 грн. виконавчого збору; за ВП 53346382 стягнуто 86,68 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій; за ВП 52493040 стягнуто 81,87 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 51818490 стягнуто 54,00 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52277457 стягнуто 79,82 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52700068 стягнуто 76,08 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 5800,00 грн. виконавчого збору; за ВП 52040452 стягнуто 75,48 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору; за ВП 51660048 стягнуто 76,68 грн. витрат на організацію та проведення виконавчих дій та 6400,00 грн. виконавчого збору.

Зазначені постанови на час розгляду справи не скасовані та є чинними.

Як встановлено судом першої інстанції, платіжною вимогою № 52613642/1 від 15 листопада 2017 р. списано з рахунків боржника 56899,00 грн. та 301, 52 грн. Вказані кошти надійшли на рахунок Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області 17 листопада 2017 р. та були розподілені при примусовому виконанні вищевказаних виконавчих проваджень.

Згідно ст. 42 Закону 1404-VIII, кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 2 розділу 6 Інструкції №512/5, витрати виконавчого провадження стягуються з боржника на підставі постанови виконавця про їх стягнення, у якій зазначаються види та суми витрат виконавчого провадження. Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження надсилається сторонам виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після її винесення.

Постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виноситься на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону.

У разі якщо при закінченні виконавчого провадження або поверненні виконавчого документа витрати виконавчого провадження не були стягнуті, постанова про стягнення витрат виконавчого провадження виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в порядку, встановленому Законом.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішення про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження у виконавчих провадженнях ВП 52700387; ВП 51830129; ВП 51829484; ВП 52613642; за ВП 53346382; ВП 52493040; ВП 51818490; ВП 52277457; ВП 52700068; ВП 52040452; ВП 51660048 були прийняті 17.11.2017 року. Водночас, списання коштів в рахунок виконавчого збору та витрат виконавчого провадження було здійснено відповідачем 15.11.2017 року, на підставі платіжного доручення від 15.11.2017 року №52613642/1. При цьому, доказів направлення позивачу постанов про стягнення витрат виконавчого провадження не пізніше наступного робочого дня після їх винесення матеріали справи не містять. Під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції апелянтом їх також не подано.

Таким чином, з наведеного вбачається, що станом на 15.11.2017 року в Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області не виникло права на стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 789,57 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідачем передчасно стягнуто (списано) з рахунку позивача витрати виконавчого провадження у розмірі 789,57 грн., які, у свою чергу, підлягають поверненню Управлінню державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на рахунок Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України.

Щодо правомірності стягнення (списання) з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України коштів, відповідно до платіжного доручення № 52613642/1 від 15.11.2017 року в сумі 56 196 гривень 11 копійок, колегією суддів встановлено наступне.

Згідно виконавчого провадження ВП 52700387, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 5800,00 грн. прийнято 20.10.2016 року;

Відповідно до ВП 51830129, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 6 400,00 грн. прийнято 23.12.2016 року;

Згідно ВП 52613642, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 5 800,00 грн. прийнято 10.10.2016 року;

За ВП 53346382 рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 12 800,00 грн. прийнято 06.02.2017 року;

Відповідно до ВП 52493040, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 6 400,00 грн. прийнято 26.12.2016 року;

За ВП 51818490 рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 6400,00 грн. прийнято 23.12.2016 року;

Згідно ВП 52277457, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 6400,00 грн. прийнято 23.12.2016 року;

Відповідно до ВП 52700068, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 5 800,00 грн. прийнято 20.10.2016 року;

За ВП 52040452 рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 6400,00 грн. прийнято 23.12.2016 року;

Згідно ВП 51660048, рішення щодо стягнення виконавчого збору у сумі 6400,00 грн. прийнято 17.11.2017 року.

Таким чином, з наведенного вбачається, що станом на 15.11.2017 р. в Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області виникло право на стягнення виконавчого збору у розмірі 56 109, 43 грн., а тому правомірно відповідачем стягнуто (списано) з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України кошти, згідно платіжного доручення № 52613642/1 від 15.11.2017 року в сумі 56109 гривень 43 копійок.

Відповідно до п. 7 розділу 9 Інструкції №512/5, при виконанні рішення, за яким боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, у разі якщо боржник самостійно не сплачує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на нього штрафи, у передбачених Законом випадках, виконавець примусово стягує виконавчий збір, витрати виконавчого провадження, основну винагороду приватного виконавця та накладені на боржника штрафи одночасно із виконанням такого рішення.

Оскільки, позивачем не надано доказів скасування вищевказаних постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для примусового стягнення виконавчого збору.

Також, частиною 1 статті 2 Закону України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", який набрав чинності з 01.01.2013 року, визначено, що держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов'язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі - державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі - юридична особа).

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону № 1404-VIII, рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Таким чином, примусове виконання рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ органами казначейства, можливо лише за умови, що вказані органи здійснюють казначейське обслуговування коштів боржника, при цьому кошти, на які звертається стягнення, є бюджетними.

З матеріалів справи вбачається, що кошти було списано з рахунку № 7163, що обслуговується в Чернігівській філії АТ "Державний ощадний банк України".

На цьому рахунку зберігаються кошти, які не включаються до складу Державного бюджету України, а тому органи казначейства України не уповноважені виконувати рішення про списання коштів з цього рахунку, в зв'язку з цим на спірні правовідносини не поширює дію стаття 6 Закону № 1404-VIII.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції помилково визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області в частині стягнення (списання) з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України коштів відповідно до платіжного доручення № 52613642/1 від 15.11.2017 року в сумі 56 109 гривень 43 копійок та стягнуто з Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на рахунок Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №37163, відкритого у філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553, кошти в сумі 56 109 гривень 43 копійок.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в повному обсязі, а тому постанова суду підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі спростовують висновки суду першої інстанції та знайшли своє належне підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржувана постанова підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 березня 2018 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області щодо стягнення (списання) з рахунку Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України коштів відповідно до платіжного доручення № 52613642/1 від 15.11.2017 року в сумі 789 гривень 57 копійок.

Стягнути з Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області на рахунок Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України №37163, відкритого у філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 353553, кошти в сумі 789 гривень 57 копійок.

В іншій частині позовних вимог Чернігівського об'єднаного управління Пенсійного фонду України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Судді Вівдиченко Т.Р. Беспалов О.О. Губська Л.В.