Справа № 222/271/18
Суддя: Подліпенець Є. О.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 222/271/18
Провадження № 2-а/222/9/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року Володарський районний суд Донецької області у складі:

Головуючого - судді Подліпенця Є.О.,

з участю секретаря Темір В.В.,

позивачки ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Нікольське справу адміністративного судочинства за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до відповідача - Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1 батальйону 2 ротилейтенанта поліції ОСОБА_4в якому просить визнати неправомірними дії посадовців при складанні постанови про адміністративне правопорушення та скасувати постанову серії ЕАА № 287680 від 07.02.2018 року, оскільки вважає, що інспектор 1 батальйону 2 роти лейтенант поліції ОСОБА_4 незаконно притягнув її до адмінвідповідальності та виніс оскаржувану постанову, так як вона діяла в стані крайньої необхідності, що виключає її відповідальність.

Також в обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона 07.02.2018 року рухаючись на власному автомобілі НОМЕР_1 по проспекту Нахімова в м. Маріуполі була зупинена інспектором поліції ОСОБА_4, який звинуватив її у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. В свою чергу вона останньому повідомила, що перебуваючи на посаді головного лікаря терміново поспішає за необхідними ліками своєму пацієнту ОСОБА_5, який знаходиться на операційному столі і існує реальна загроза його життю. Проте, інспектор ігноруючи її доводи, діючи в порушення вимог чинного законодавства, зловживаючи посадовим становищем, ставлячи під загрозу життя її пацієнта, став свідомо затримувати її тривалий час на місці зупинки та склав оскаржувану постанову. В позасудовому порядку оскарження дій поліцейського та винесеної постанови не надали бажаного результату. Вважає, що заподіяна нею адмінправопорушенням передбаченим ч. 2 ст. 122 КУпАП шкода є менш значною, ніж шкода відвернена, а тому підстави для притягнення її до відповідальності відсутні.

Ухвалою судді від 26.02.2018 року вищенаведена позовна заява ОСОБА_1 залишена без руху з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

12.03.2018 року позивачка усунула недоліки позовної заяви, про що надала уточнений адміністративний позов та заяву про поновлення строку звернення до суду.

Ухвалою від 19.03.2018 року позивачки ОСОБА_1, суддею поновлено строк на звернення до суду з адміністративним позовом до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, третя особа: Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1 батальйону 2 ротилейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та відкрито провадження в адміністративній справі.

Ухвалою суду від 29.03.2018 року зі згоди сторони позивача замінено первісного відповідача по справі Департамент патрульної поліції Національної поліції України на належного відповідача інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 та виключено з кола учасників судового процесу третю особу Управління патрульної поліції в м. Маріуполі Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в особі інспектора 1 батальйону 2 ротилейтенанта поліції ОСОБА_4 про що повідомлено останніх.

Під час розгляду справи позивачка ОСОБА_1, в судовому засіданні, підтримала позовні вимоги з вищезазначених підстав саме до заміненого відповідача по справі інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 та наполягала на їх задоволенні. Також суду пояснила, що вона працює головним лікарем клініки «Код Здоровя» в місті Маріуполі та до її безпосередніх обовязків входить організація надання якісної та своєчасної медичної допомоги пацієнтам. 07.02.2018 року одному з пацієнтів клініки ОСОБА_5, який перебував в стадії виходу з наркозу після проведеної операції терміново знадобилися ліки, а саме два препарати, яки на той час в клініці були відсутні. З метою збереження життя і здоровя останнього та уникнення негативних наслідків, вона скориставшись власним транспортним засобом, так як автівки меддопомоги в їх медзакладі відсутні, відправилася до аптеки для придбання зазначених препаратів. Під час керування нею транспортним засобом їй на мобільний телефон поступив дзвінок від анестезіолога, який контролював стан здоровя зазначеного пацієнта з приводу придбання ліків. Вона відповіла на дзвінок, та згодом була зупинена патрулем поліції. Інспектор їй повідомив, що вона порушила ПДР, не став слухати її пояснення, зачитав її права, та склав оскаржувану постанову. Після складання постанови, вона не отримавши її, оскільки на це не було часу, продовжила рух, придбала в аптеці необхідні ліки, вчасно доставила їх до лікарні та загроза життю і здоровю пацієнта минувала. Вважає, що вона діяла в стані крайньої необхідності, оскільки її дії були спрямовані на рятування життя людини, що в свою чергу є найважніше ніж незначне порушення, яке не потягло жодних наслідків. Просила визнати дії інспектора, щодо складання постанови протиправними та скасувати оскаржувану постанову.

Відповідач інспектор 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 в судове засідання не зявився. Про дату, місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду відзив на адміністративний позов в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень зазначив, що позовні вимоги сторони позивача є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, оскільки на їх підтвердження останнім не надано належних та допустимих доказів. Також зазначив, що він ніс службу та під час патрулювання 07.02.2018 року в Приморському районі м. Маріуполя по пр. Нахімова в районі будинку № 116 близько 12-30 год. ним було помічено транспортний засіб Ford Fiesta, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням позивачки, яка під час руху користувалася засобами звязку тримаючи їх у руці, а саме розмовляла по телефону чим порушила вимоги п.2.9 д ПДР України. За дане порушення позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП про що було винесено відповідну постанову. Факт зазначеного правопорушення було зафіксовано за допомогою технічного приладу нагрудного реєстратора. Також самою позивачкою в процесі спілкування не заперечувався факт користування телефоном під час керування транспортним засобом. Позивачка повідомила, що є лікарем швидкої допомоги та дзвонила по роботі, проте пояснень з приводу того, що її пацієнту потрібна медична допомога і що є загроза життю та здоровю людини вона не повідомляла та доказів з цього приводу суду не надала. Також позивачкою не надано жодних доказів з приводу того, що вона не порушувала ПДР України. Крім цього позивачка, як головний лікар не уповноважена здійснювати закупівлю відповідних препаратів (ліків) для пацієнтів. Таким чином враховуючи, що доводи сторони позивача на які він посилається як на підставу задоволення позовних вимог не підтверджені доказами, а факт порушення останнім ПДР України підтверджується відеозаписом та самою позивачкою визнається, вважає, що підстави для задоволення позову відсутні.

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримали заперечення відповідача викладені у відзиві у повному обсязі та просили позов залишити без задоволення. Крім цього пояснили, що оскаржувана постанова винесена у відповідності до вимог діючого законодавства, а тому є законною та скасуванню не підлягає.

Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини учасників судового процесу достатніми, суд розглянув справу у відсутність незявившегося відповідача.

Вислухавши пояснення сторони позивача, та представників відповідача, дослідивши матеріали справи, відеозапис, письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст. 288 КУпАП постанова посадової особи по справі про адмінправопорушення може бути оскаржена у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України (далі КАСУ), з особливостями визначеними КУпАП. Виходячи з правового змісту цих вимог законодавства, передбачено, що даний позов розглядається в порядку та відповідно до вимог КАС України, з урахуванням особливостей визначених КУпАП.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 287680 від 07.02.2018 року винесеної інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 позивачку ОСОБА_1 визнано винною у скоєнні адмінправопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, а саме за те, що вона 07.02.2018 року о 12-23 год. у Приморському районі м. Маріуполя по пр. Нахімова в районі будинку № 116 керувала транспортним засобом та під час руху транспортного засобу користувалася засобами звязку (мобільний телефон) тримаючи його у руці, чим порушила п. 2.9 д. ПДР та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Відповідно п.2.9 д. ПДР України водію забороняється під час руху транспортного засобу користуватися засобами звязку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого їх захисника представників і адвоката.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, які помякшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП).

Субєктивна сторона адміністративного правопорушення охоплює вину, мотив і мету поведінки правопорушника. Адміністративне правопорушення може бути вчинене, як умисно, так і з необережності.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, якщо особа, котра його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим з необережності, якщо особа, котра його вчинила, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своєї дії чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення або не передбачала можливість настання таких наслідків, хоча повинна була і могла їх передбачити.

Отже, тільки за наявності складу адміністративного правопорушення особа, яка його вчинила, може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Відповідно положень ст. 17 КУпАП особа, яка діяла в стані крайньої необхідності, необхідної оборони, або яка була в стані неосудності, не підлягає адміністративній відповідальності.

Згідно ст. 18 КУпАП не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Як встановлено судом, позивачка працює в ТОВ «Код Здоровя» на посаді головного лікаря з 01.12.2011 р. по теперішній час, що підтверджується довідкою № 10 від 20.02.2018 року. Також сторонами не заперечується, що під час складання оскаржуваної постанови позивачка займала зазначену посаду.

Також судом встановлено, що позивачка допустила порушення вимог п.2.9 д. ПДР України, а саме 07.02.2018 року о 12-23 год. у Приморському районі м. Маріуполя по пр. Нахімова в районі будинку № 116 керувала транспортним засобом та під час руху користувалася засобами звязку (мобільний телефон) тримаючи його у руці, що підтверджується дослідженим відеозаписом наданим стороною відповідача, а також не заперечується та визнається самою позивачкою.

Згідно довідки ТОВ «Код Здоровя» від 20.02.2018 року складеної завідуючим стаціонаром МЦ «Код Здоровя» ОСОБА_6, головний лікар МЦ ТОВ «Код Здоровя» ОСОБА_1 07.02.2018 року дійсно рухалася на власному автомобілі по пр.-ту Нахімова в аптеку за службовою необхідністю, яка виникла під час лікування хворого ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 Під час його перебування в стаціонарі МЦ в післяопераційному періоді виникли ускладнення, які потребували термінового лікування. Для цього край необхідні були ліки, яких на той момент було недостатньо, а відсутність їх загрожувала життю пацієнта.

Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачка порушуючи вимоги п.2.9 д. ПДР України діяла в стані крайньої необхідності, оскільки використання мобільного телефону під час керування транспортним засобом було обумовлено врятуванням життя та здоровя людини, і за даних обставин виникла небезпека не могла бути усунена іншими засобами, а шкода внаслідок вчинення зазначеного порушення ПДР України від якої не настало будь яких негативних наслідків є менш значною ніж відвернена шкода, що у своїй сукупності виключає адміністративну відповідальність останньої за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Між тим інспектору поліції ОСОБА_4, позивачкою, на місці складання оскаржуваної постанови повідомлялося про наявність обставин обумовлених необхідністю користування телефоном під час керування транспортним засобом, проте інспектор, як вбачається з дослідженого відеозапису наданого стороною відповідача, на зазначену інформацію уваги не звернув, зазначене повідомлення залишив по за увагою, не зясував які саме обставини повязані з професійною діяльністю водія стали підставою для порушення ПДР, чим вони обумовлені, тим самим відповідач не вжив заходів для повного та всебічного зясування всіх обставин справи та прийняв передчасне рішення.

Відповідно п.4 ч.1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони.

Відповідно до положень п.3 ч.3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищезазначене, враховуючи, що відповідачем під час розгляду справи про притягнення позивачки до адміністративної відповідальності не було повно та всебічно зясовано всі обставини справи, що призвело до передчасного прийняття ним рішення в адміністративній справі, а під час розгляду справи в суді встановлено, що позивачка діяла в стані крайньої необхідності, що виключає її адміністративну відповідальність, суд вважає, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.

Також слід зазначити, що доводи сторони відповідача з приводу недоведеності позивачкою обставин на які вона посилається як на підставу задоволення позовних вимог та ненадання з цього приводу відповідних доказів, судом не беруться до уваги, оскільки, як було зазначено вище обовязок доказування в даній категорії справ у відповідності до ст. 77 КАС України покладено саме на відповідача, яким в свою чергу не надано доказів протилежного.

Між тим надані стороною відповідача витяг з Єдиного держреєстру юридичних осіб, Довідник кваліфікаційних характеристик професій працівників випуск 78 затверджений Наказом МОЗ № 117 від 29.03.2002 року, посадові інструкції сестри медичної старшої та головного лікаря судом не беруться до уваги, оскільки зазначені документи не спростовують висновків суду.

Також не спростовує висновків суду і ствердження сторони відповідача, щодо відсутності повноважень у позивачки як головного лікаря на закупівлю ліків для пацієнтів.

Щодо заявленої вимоги позивачки про визнання дій відповідача з приводу складання оскаржуваної постанови протиправними слід зазначити наступне.

Так, в обґрунтування зазначеної вимоги позивачка посилається на ті ж самі обставини, якими обґрунтовується вимога про скасування оскаржуваної постанови.

Статтею 283 КУпАП визначені вимоги до змісту постанови по справі про адміністративне правопорушення, зокрема до постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Як вбачається з оскаржуваної постанови, то вона відповідає вимогам передбаченим зазначеною нормою закону, і при її складанні порушення вимог закону допущено не було, а тому зазначена вимога позивачки задоволенню не підлягає, тим паче, що у відповідності до ч.3 ст. 286 КАС України, якою визначено повноваження суду щодо прийняття рішень в зазначеній категорії справ, визнання дій (бездіяльності) субєкта владних повноважень протиправними не передбачена.

Керуючись ст.ст. 5, 8, 9, 20, 22, 72, 77, 195, 241-246, 250, 268, 269, 271, 272, 286 КАС України, ст.ст. 1, 7, 17, 18, 222, 247, 251, 278, 280, 283, 288 КУпАП, суд,-

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про визнання дій протиправними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА № 287680 від 07.02.2018 року складену інспектором 1 батальйону 2 роти УПП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 (паспорт: серія ВС, № 423952) за ч.2 ст. 122 КУпАП і накладення на неї стягнення у виді штрафу в розмірі 425 (чотириста двадцять пять) гривень.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 (паспорт: серія ВС, № 423952) за ч.2 ст. 122 КУпАП закрити.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Донецького апеляційного адміністративного суду через Володарський районний суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення.

Суддя Є.О. Подліпенець