Справа № 804/3065/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

копія
ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 травня 2018 року Справа № 804/3065/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
за участі секретаря судового засіданняОСОБА_2
без участі представників сторін
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанов,-
26 квітня 2018 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа: публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», в якому просить:
визнати протиправною бездіяльність відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо не зняття арешту, який накладено за виконавчим написом № 3966, виданим 16.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, що не підлягає виконанню;
визнати протиправними та скасувати постанови відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2016 року та про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.09.2016 року за виконавчим провадженням №49754160.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р. по справі №203/3620/17 були задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа: відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3966, виданий 16.05.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4
Позивач стверджує, що на момент набрання судовим рішенням законної сили виконавче провадження було закрито, але арешт на рахунки, що накладені постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.09.2016 р., не знято, а постанова від 19.06.2016 р. про стягнення з боржника виконавчого збору не скасована.
З урахуванням того, що виконавчий напис № 3966, виданий 16.05.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 визнаний таким, що не підлягає виконанню, то відповідно на теперішній час безпідставним є арешт, накладений постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 09.09.2016 р., а також безпідставним є стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору за постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 19.09.2016 р., а відтак дані постанови мають бути скасовані.
У строк наданий судом в ухвалі про відкриття провадження, представником відповідача було надано відзив на позов в якому зазначено, що 09.09.2016 р. державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №52164974 з примусового виконання виконавчого напису №3966. Даною постановою боржнику було надано строк на самостійне виконання рішення до 16.09.2016 р. та попереджено, що при невиконанні рішення в наданий для добровільного виконання строк рішення буде виконано в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору та витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій.
Також державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.
Частиною першою ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» регламентовано, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню.
Рішення боржником у наданий строк для самостійного виконання виконано не було, у звязку з чим державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 300169,99 грн. Копія постанови із супровідним листом № 02.1-14/13567 від 20.09.2016 р. направлена поштовим зв'язком на адресу ОСОБА_3

Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2016 р. та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.09.2016 р. в межах ВП №52164974 були винесені у суворому дотриманні норм чинного законодавства, державним виконавцем права та інтереси сторін виконавчого провадження не порушувались.

Виконавче провадження № 52164974 від 27.04.2017 р. було завершено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Вимоги ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зняття накладеного арешту не розповсюджуються на виконавчі провадження, які були завершені, шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» законодавцем імперативно визначені випадки для зняття арешту з майна, зокрема арешт може бути знятий за рішенням суду.

На адресу відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14.12.2017 р. надійшла заява представника боржника за довіреністю від 14.12.2017 р. про зняття арешту на підставі ксерокопії рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р. по справі № 203/3620/17, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3966, виданий 16.05.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Листом за вих. № 02147/18674 від 29.12.2017 р. на вищезазначене звернення представник був повідомлений, що подана ним ксерокопія заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р. по справі № 203/3620/17 не містить вимог про зняття арешту з майна ОСОБА_3 та не скасовує жодний арешт в межах виконавчого провадження № 52164974.

Також позивачем надіслано відповідь на відзив, в якому останній повідомив суд, що про наявність виконавчого напису позивач дізнався випадково, жодного виконавчого документу за виконавчим провадженням № 52164974 з примусового виконання виконавчого напису № 3966, виданого 16.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 3 001 699,93 грн. позивач не отримував.

Після того як позивачу стало відомо про арешти накладені відповідачем він звернувся до останнього через свого представника, та вже під час ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження підтвердилась інформація про арешти, про стягнення виконавчого збору та про наявність виконавчого напису як виконавчого документу про стягнення грошових коштів. Вочевидь, у той час було безпідставним оскаржувати постанову про накладення арештів та постанови про стягнення виконавчого збору, оскільки необхідно було визначитись із законністю виконавчого напису № 3966 від 16.05.2016 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача та просив відмовити у їх задоволенні.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, будь-яких пояснень стосовно адміністративного позову не надіслав, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство, суд встановив наступні обставини.

16 червня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 на підставі заяви публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» був вчинений виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 3966, про стягнення грошових коштів у сумі 3 001 699,93 грн. у безспірному порядку з ОСОБА_3.

Даний виконавчий напис перебував на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, де було відкрито виконавче провадження № 52164974 з примусового виконання виконавчого напису № 3966, виданого 16.05.2016 р. приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про стягнення на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 3 001 699,93 грн.

У межах відкритого виконавчого провадження № 52164974 відносно боржника-Мартиненка О.А., державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 09.09.2016 р. було прийнято постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 19.06.2016 року було прийнято постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р. по справі №203/3620/17 позов ОСОБА_3 до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк», третя особа - відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області задоволено та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 3966 від 16.06.2016 року.

14 грудня 2017 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою, в якій просив зняти арешт з коштів боржника, що містяться на рахунках №1728 та №0103 відкритих в ТАТ «ОТП Банк» МФО 300528. До заяви представником було долучено рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.11.2017 р.

Листом від 29.12.2017 року відповідач повідомив позивача про те, що виконавче провадження було завершено 27.04.2017 року на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік випадків при настанні яких підлягає зняттю арешт, що був накладений в межах виконавчого провадження, яке підлягає завершенню, а саме: у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження.

Вимоги ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» щодо зняття накладеного арешту не розповсюджуються на виконавчі провадження, які були завершені шляхом винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім вищевказаної інформації у листі також було зазначено, що ксерокопія заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська не містить вимог про зняття арешту з майна позивача та не скасовує жодний арешт в межах виконавчого провадження № 52164974, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання позивача.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 року ( в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону №1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у звязку із закінченням виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову в частині визнання протиправною бездіяльності відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо не зняття арешту, який накладено за виконавчим написом № 3966, виданим 16.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, що не підлягає виконанню, так як оскаржувана постанова про арешт майна боржника була прийняті відповідачем до винесення рішення Кіровським районним судом м. Дніпропетровська від 14.11.2017 року і у відповідача на цей час відсутні передбачені законодавством підстави для самостійного зняття арешту майна боржника.

В той же час суд приходить до висновку про задоволення позову в частині визнання протиправними та скасування постанов відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2016 року та про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.09.2016 року за виконавчим провадженням №49754160, так як на цей час виконавчий напис нотаріуса, який був підставою для відкриття виконавчого провадження та винесення оскаржуваних постанов, визнано таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи часткове задоволення адміністративного позову, на підставі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вважає за необхідне також присудити на користь позивача судові витрати у сумі 704,80 грн.

Керуючись ст. ст. 241-246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 09.09.2016 року та про стягнення з боржника виконавчого збору від 19.09.2016 року за виконавчим провадженням №52164974.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області судовий збір у сумі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні вісімдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 24 травня 2018 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя ОСОБА_1 ОСОБА_1 ОСОБА_1