Справа № 806/6212/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

22 травня 2018 року

справа №806/6212/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3433/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у складі колегії суддів Жизневської А. В., Котік Т. С., Малахової Н. М. у справі № 806/6212/13 за позовом Дочірнього підприємства «Житомирська механізована колона» публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В :

У березні 2013 року Дочірнє підприємство «Житомирська механізована колона» Публічного акціонерного товариства «Київсільелектро» (далі - Дочірнє підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19 серпня 2013 року № 000072222, яким застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн та від 20 серпня 2013 року № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 92 677 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 46 339 грн, а також № , яким збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 144 931 грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 72 466 грн, з мотивів безпідставності їх прийняття.

05 грудня 2013 року постановою Житомирського окружного адміністративного суду у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, встановленої на підставі того, що платником не надано до перевірки первинних документів за господарськими операціями з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірми Будконтракт».

05 березня 2014 року постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду постанову суду скасовано у частині відмови у задоволені позову про скасування податкових повідомлень-рішень від 20 серпня 2013 року № та №, прийнято в цій частині нову постанову, позов Дочірнього підприємства задоволено частково, скасовано податкові повідомлення-рішення від 20 серпня 2013 року № та №. У решті постанову залишено без змін.

Задовольняючи позовні вимоги в частині, суд апеляційної інстанції виходив з протиправності податкових повідомлень-рішень від 20 серпня 2013 року за № та № внаслідок правомірності формування даних податкової звітності позивачем як платником податків за наслідками здійснення господарської операції та не доведенням податковим органом складу податкового правопорушення.

31 березня 2013 року відповідачем подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, в якій він, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а саме положення статті 44 Податкового кодексу України, норми статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, доводить помилковість висновків суду апеляційної інстанції щодо реальності господарських операцій, просить судове рішення скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

03 квітня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження та витребувано з Житомирського окружного адміністративного суду справу № 806/6212/13 (суддя Бившева Л. І.).

18 січня 2018 року справу № 806/6212/13 передано до Верховного Суду.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили що податковим органом проведена документальна позапланова виїзна перевірка платника податків з питань фінансово-господарських взаємовідносин з Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма Будконтракт» за період з 01 квітня 2012 року по 31 серпня 2012 року, за результатами якої складено акт перевірки від 05 серпня 2013 року № 542/15-2/00132405 (далі - акт перевірки).

19 серпня 2013 року податковим органом винесено податкове повідомлення-рішення № 000072222, яким за порушення статті 85.8 статті 85 Податкового кодексу України та згідно з пунктом 121.1 статті 121 Податкового кодексу України застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 510 грн.

20 серпня 2013 року на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 54.3.2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України винесено податкові повідомлення-рішення № та №, правомірність прийняття яких є предметом касаційного перегляду.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення статті 22, статті 44, підпункту 102.1 статті 102, пункту 138.8 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України збільшено суми грошового зобов'язання з податку на прибуток у розмірі 92 677 грн та застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 46 339 грн.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення статті 22, статті 44, підпункту 102.1 статті 102, пунктів 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 статті 198, пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України збільшено суми грошового зобов'язання з податку на додану вартість у розмірі 144 931 грн і застосовано штрафні (фінансові) санкції у сумі 72 466 грн.

В основу податкового правопорушення покладений висновок податкового органу про непідтвердження реальності господарських операцій з контрагентом щодо здійснення робіт з будівництва електромереж на підставі договору субпідряду від 12 квітня 2012 року № 85.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що Дочірнє підприємство протягом першого кварталу 2012 року мало здійснити роботи з реконструкції та будівництва ліній електропостачання на замовлення Публічного акціонерного товариства «Мколаївобленерго», Товариств з обмеженою відповідальністю «НВО Плазма» та «Черноморенергоспецмонтаж». Для своєчасного виконання угод платником податків укладено договір субпідряду від 12 квітня 2012 року № 85 із Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Будконтракт».

Позиція відповідача щодо нереальності спірних господарських операцій доводиться на підставі трьох груп доводів, а саме висновком співробітника податкового органу та висновком спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при Головному управління Міністерства внутрішніх справ України щодо наявності ознак «фіктивності» та виконання підписів у первинних документах не директором контрагента - ОСОБА_1, наявністю недоліків у наданих до перевірки первинних документах та ненаданням інших первинних документів по взаєморозрахунках з контрагентом.

Судом апеляційної інстанції витребувано додаткові документи на підтвердження виконання робіт, а також допитано свідка ОСОБА_1, який підтвердив справжність підписів та факт виконання робіт.

Як встановлено судами попередніх інстанцій, частково первинні документи знищено платником податків після проведення попередньої перевірки у зв'язку з їх непридатним для використання станом після залиття приміщення, в якому вони зберігалися. Але після цього вони були відновлені.

На підставі пункту 138.2 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139 Податкового кодексу України (у редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин) витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом II цього Кодексу.

За змістом пунктів 198.1, 198.2 198.3, 198.6 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту серед іншого відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання товарів та послуг. Податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/ послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з придбанням товарів. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається, серед іншого, дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції висновувався з того, що наданими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку підтверджується реальність господарських операцій, за наслідком здійснення яких платником понесені витрати, які вплинули на визначення розміру податкового зобов'язання з податку на прибуток та формування податкового кредиту з податку на додану вартість. При цьому іншими доказами, зібраними судом апеляційної інстанції, спростовано твердження податкового органу щодо підробки підпису. А недоліки окремих документів у такому разі не призводять до нереальності господарської операції у цілому.

Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, що витрати для цілей формування податку на прибуток та податкового кредиту з податку на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належними і допустимими первинними документами податкового і бухгалтерського обліку, які відображають реальність господарських операцій позивача з контрагентами, і є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Суд апеляційної інстанції здійснив комплексне дослідження обставин справи, надав оцінку кожному специфічному, доречному та важливому аргументу позивача, що відповідає вимогам статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, а також зобов'язанням, визначеним пунктом 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом апеляційної інстанції.

Суд визнає, що судом апеляційної інстанції не допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Житомирської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Житомирській області залишити без задоволення.

Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 05 березня 2014 року у справі № 806/6212/13 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер