Справа № 825/2398/15-а
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2018-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

08 травня 2018 року

Київ

справа №825/2398/15-а

касаційне провадження №К/9901/7344/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бившевої Л.І.,

суддів: Шипуліної Т.М., Хохуляка В.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ДПІ) на постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 (суддя - Лобан Д.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 (головуючий суддя - Хрімлі О.Г., судді - Ганечко О.М., Літвіна Н.М.) у справі за позовом Приватного підприємства «АПТК» (далі - Підприємство) до Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Приватне підприємство «АПТК» звернулось до суду із позовом до ДПІ, у якому просило визнати протиправними дії ДПІ щодо висновків, викладених в акті перевірки від 30.06.2015 №313/22-38615098, про завищення Підприємством податкових зобов'язань по взаємовідносинах з ТОВ «Комплекс Агромарс» за лютий 2015 року на загальну суму 576397,00 грн.; про завищення Підприємством податкового кредиту за лютий 2015 року на 563207,00 грн., у тому числі по взаємовідносинах з ТОВ «Мансарі» на 65197,00 грн., з ТОВ «Торіні» на 498010,00 грн.; зобов'язати ДПІ відновити у базі «Аналітична система» ІС «Податковий блок» стан податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року, який існував до проведення по особовому рахунку Підприємства висновків, викладених в акті перевірки від 30.06.2015 №313/22-38615098.

На обґрунтування зазначених позовних вимог Підприємство навело доводи в спростування по суті висновків акта перевірки.

Чернігівський окружний адміністративний суд постановою від 12.08.2015 адміністративний позов задовольнив частково: визнав протиправними дії ДПІ зі здійснення контролю податкових зобов'язань шляхом проведення позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 30.06.2015 №313/22-38615098; зобов'язав ДПІ відновити у базі «Аналітична система» ІС «Податковий блок» стан податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року, який існував до проведення по особовому рахунку Підприємства висновків, викладених у зазначеному акті перевірки. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Київський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 24.09.2015 рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суди виходили з того, що податковий орган здійснив перевірку Підприємства за відсутності підстав, передбачених підпунктом 78.1.1 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, а його висновки щодо безтоварності господарських операцій позивача є необґрунтованими. З огляду на ці обставини, суд визнав за можливе вийти за межі позовних вимог та захистити права позивача, визнавши протиправними дії ДПІ зі здійснення контролю податкових зобов'язань шляхом проведення позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 30.06.2015 №313/22-38615098. Крім того, суди дійшли висновку, що відсутність донарахувань позивачеві грошових зобов'язань є підставою для зобов'язання відповідача відновити у інформаційній податковій базі стан податкової звітності Підприємства.

ДПІ оскаржила рішення судів першої та апеляційної інстанцій до Вищого адміністративного суду України, який ухвалою від 09.11.2015 відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою та витребував матеріали справи із суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги скаржник вказує на те, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки позивачем не оскаржувались дії податкового органу щодо проведення перевірки, а відтак суди дійшли передчасного висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов'язання виключити з баз даних інформацію, внесену на підставі акта перевірки, є обґрунтованими.

Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 02.06.2016 № 1401-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, статтю 125 Конституції України викладено в редакції, згідно з якою Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, з дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку.

Відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, який набрав чинності з 30.09.2016, постановою Пленуму Верховного Суду від 30.11.2017 № 2 «Про визначення дня початку роботи Верховного Суду» днем початку роботи Верховного Суду визначено 15.12.2017.

Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017, Кодекс адміністративного судочинства викладено в новій редакції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями у справі визначено склад колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду: Бившева Л.І. (суддя-доповідач, головуючий суддя), Хохуляк В.В., Шипуліна Т.М.

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII, який набрав чинності з 15.12.2017) касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду ухвалою від 03.05.2018 прийняв касаційну скаргу ДПІ до провадження та призначив справу до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на 08.05.2018.

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду перевірив наведені у касаційній скарзі доводи та дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У справі, що розглядається, суди встановили, що ДПІ було проведено позапланову виїзну перевірку ПП «АПТК» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «Мансарі», ТОВ «Торіні» за лютий 2015 року, за результатом якої складено акт від 30.06.2015 №313/22-38615098. Проведеною перевіркою встановлено порушення Підприємством вимог п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), у результаті чого завищено податкові зобов'язання за наслідками господарських операцій з ТОВ «Комплекс-Агромарс» за лютий 2015 року на загальну суму 576398,00 грн.; п. 198.1, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит за лютий 2015 року на 563207,00 грн., у тому числі по взаємовідносинах з ТОВ «Мансарі» на суму 65197,00 грн., а також ТОВ «Торіні» на суму 498010,00 грн.

Результати даної перевірки були внесені до аналітичної системи Міністерства доходів і зборів України та відповідно відкориговані податкові зобов'язання Підприємства у підсистемі «Аналітична система» інформаційної системи «Податковий блок».

Звертаючись з позовом до суду, Підприємство оскаржує по суті висновки акта перевірки та заперечує факт порушення податкового законодавства. При цьому, дії податкового органу щодо проведення перевірки, а також підстави призначення такої перевірки позивач не оскаржував.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача є фактично оскарженням сформульованих висновків акта перевірки.

Відповідно до пункту 86.1 статті 86 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) результати перевірок (крім камеральних) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами органу державної податкової служби та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов'язаний його підписати.

У разі незгоди платника податків з висновками акта такий платник зобов'язаний підписати такий акт перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Отже, викладені в акті висновки є відображенням дій податкових інспекторів та не породжують правових наслідків для платника податків, а сам акт перевірки має констатуючий, а не владно-зобов'язуючий характер, позаяк не містить обов'язкових приписів та розпоряджень, що породжують юридичні наслідки.

Відповідно до частин другої, третьої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, і не може виходити за межі позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог тільки в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Таким чином, закріплений у статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) принцип диспозитивності, передбачає, що особа, яка звернулася до суду, самостійно формулює свої позовні вимоги та визначає підстави позову, які і підлягають вирішенню судом.

Враховуючи те, що позивачем оскаржувались дії посадових осіб ДПІ щодо включення до акта перевірки висновків про правильність формування податкових зобов'язань, а також те, що Підприємством не оскаржувались ані дії податкового органу щодо проведення позапланової перевірки, ані рішення, які стали підставою для такої перевірки, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вважає безпідставним застосування судами положень частини другої статті 11 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до спірних правовідносин та задоволення позову шляхом визнання протиправними дій ДПІ зі здійснення контролю податкових зобов'язань шляхом проведення позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 30.06.2015 №313/22-38615098.

Зважаючи на викладений висновок, передчасним слід визнати висновок судів про наявність підстав для задоволення позовних вимог щодо зобов'язання ДПІ відновити відкориговані податкові зобов'язання Підприємства у підсистемі «Аналітична система» інформаційної системи «Податковий блок».

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов'язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, урегульовані Податковим кодексом України.

У пункті 61.1 статті 61 цього Кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий контроль - це система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Способом здійснення такого контролю є, зокрема, інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів (підпункт 62.1.2 пункту 62.1 статті 62 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)).

Відповідно до статті 71 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) інформаційно-аналітичне забезпечення діяльності контролюючих органів - це комплекс заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій.

Згідно з приписами підпункту 72.1.1 пункту 72.1 цього ж Кодексу (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла, зокрема: від платників податків та податкових агентів, що міститься в податкових деклараціях, розрахунках, інших звітних документах; що міститься у наданих великими платниками податків в електронній формі копіях документів з обліку доходів, витрат та інших показників, пов'язаних із визначенням об'єктів оподаткування (податкових зобов'язань), первинних документах, які ведуться в електронній формі, регістрах бухгалтерського обліку, фінансовій звітності, інших документах, пов'язаних з обчисленням та сплатою податків і зборів; про фінансово-господарські операції платників податків.

У пункті 74.1 статті Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) зазначено, що податкова інформація, зібрана відповідно до цього Кодексу, може зберігатися та опрацьовуватися в інформаційних базах контролюючих органів або безпосередньо посадовими (службовими) особами контролюючих органів.

Як було зазначено, висновки, викладені в акті перевірки від 30.06.2015 №313/22-38615098, є відображенням дій податкових інспекторів, вони не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує прав останнього.

Включення суб'єктом владних повноважень до баз даних інформації про таку перевірку не створює жодних перешкод для діяльності платника податку.

Виходячи із системного тлумачення статей 71, 72, 74 Податкового кодексу України, Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду вважає, що для інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючого органу використовується інформація, що надійшла за результатами податкового контролю і вона не може бути виключена з баз даних, якщо дії зі здійснення такого контролю не визнані протиправними в установленому порядку.

Оскільки позивач дії ДПІ щодо призначення та проведення позапланової перевірки фактично не оскаржував, а відтак вони не визнані протиправними, підстави для задоволення позовних вимог в частині зобов'язання відповідача поновити дані податкового обліку позивача, відкориговані на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки від 30.06.2015 №313/22-38615098, наразі відсутні.

Відповідно до частини першої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній з 15.12.2017) підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи зазначене, касаційна скарга ДПІ підлягає задоволенню, а постанова Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 підлягають частковому скасуванню із ухваленням нового рішення у скасованій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись п. 3 ч. 1 ст. 349, ч. 1 ст. 351, ч.ч. 1, 5 ст. 355, ст.ст. 356, 359, підпунктом 4 пункту 1 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області задовольнити.

Постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 скасувати в частині задоволення позовних вимог про: визнання протиправними дій Прилуцької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Чернігівській області зі здійснення контролю податкових зобов'язань шляхом проведення позапланової виїзної перевірки, оформленої актом від 30.06.2015 №313/22-38615098; зобов'язання відновити у підсистемі «Аналітична система» інформаційної системи «Податковий облік» стан податкової звітності з ПДВ за лютий 2015 року, який існував до проведення по особовому рахунку Приватного підприємства «АПТК» висновків, викладених в акті перевірки від 30.06.2015 №313/22-38615098.

Ухвалити у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У решті постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.08.2015 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 24.09.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна