Справа № 826/16682/16
Суддя: Смолій І.В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

22 травня 2018 року № 826/16682/16

Окружний адміністративний суд м.Києва у складі судді Смолія І.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнати противоправним та скасувати рішення № від 18.04.2016 року,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом звернувся фізична особа-суб'єкт підприємницької діяльності ОСОБА_1 (надалі - позивач) з позовом до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (надалі - ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві, відповідач), в якому просив визнати противоправним та скасувати рішення № від 18.04.2016 року.

Позовні вимоги мотивовано тим, що рішення було сформоване на підставі незаконних та безпідставних висновків акта перевірки № 80/26-57-12-01/НОМЕР_1 від 06.04.2016 про завищення позивачем витрат по взаємовідносинам з рядом контрагентів, та як наслідок про заниження сум чистого оподаткованого доходу.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись в письмових запереченнях на те, що Актом документальної планової виїзної перевірки від 06.04.2016 № 80/26-57-12-01 /НОМЕР_1 встановлено порушення вимог п. 4 ст. 4 Закону № 2464, в результаті чого донараховано єдиний внесок за період з 01.01.2011 по 31.03.2015 на суму 209241,98 грн. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом № 2464 є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Суд, встановивши відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, керуючись ч.6 ст.128 Кодексу адміністративного судочинства України (редакція Кодексу чинної на момент виходу в письмове провадження), ухвалив розглядати справу у порядку письмового провадження.

15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, яким внесено зміни до Кодексу адміністративного судочинства України, виклавши його в новій редакції.

Відповідно до підпункту 10 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України в новій редакції передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з ч.3 ст.241 Кодексу адміністративного судочинства України судовий розгляд в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи викладене, суд закінчує розгляд даної справи ухваленням рішення за правилами нової редакції Кодексу адміністративного судочинства України.

Розглянувши подані матеріали, заслухавши пояснення присутніх представників осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Впродовж періоду з 17.03.2016 по 30.03.2016 працівниками ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві проведена документальна планова виїзна перевірка з питань дотримання ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) вимог законодавства з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, додержання законодавства щодо оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 31.12.2015, дотримання законодавства щодо правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 31.12.2015, результати якої оформлені актом № 80/26-57-12-01/НОМЕР_1 від 06.04.2016.

Зокрема, за висновками цього акта перевірки від 06.04.2016 позивач порушив п. 4 ст. 4 розд. ІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», внаслідок чого занизив єдиний внесок, що підлягає сплаті до бюджету за період з 01.01.2011 по 31.03.2015, всього на загальну суму 209 241,98 грн. (в тому числі за 2011 рік на суму 14 386,67 грн., за 2012 рік - 69813,94 грн., за 2013 рік - 68 289,59 грн., за 2014 рік - 49 568,88 грн., за 1-ий квартал 2015 року - 7 182,90 грн.).

До таких умовиводів перевіряючі дійшли внаслідок сформованих в цьому акті перевірки висновків про завищення ФОП ОСОБА_1 в порушення норм п.п. 138.1, 138.4 ст. 138, п.п. 177.2, 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України витрат за 2013 - 1-ий квартал 2015 року на загальну суму 360 349,99 грн. (а саме по взаємовідносинам з контрагентами ПП «Фактор-К», ТОВ «Вінтерсол», ТОВ «Медео», ТОВ «Опт Інвест», ТОВ «Ставр-Груп», ПП «Пандора 2013», ФОП ОСОБА_2, ТОВ «Ді-Некс», ТОВ «Стиль-Медіа»), а також висновки відображені в актах Кузнецовської ОДПІ Рівненської області ДПС від 26.06.2012 № 114/17- та ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 13.08.2013 № 533/2657-17-01/НОМЕР_1, складених за результатами проведених попередніх планових виїзних перевірок за період діяльності позивача за 2011 - 2012 роки (а саме висновків: про завищення витрат за 2011 рік на загальну суму 41 460,15 грн. та за 2012 рік на загальну суму 212 033,32 грн.), - що вплинуло на правильність обчислення платником розмірів чистого оподатковуваного доходу за відповідні періоди, та, відповідно базу оподаткування єдиним внеском.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону № 2464 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов'язкового державного соціального страхування в обов'язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов'язкового державного соціального страхування.

В силу приписів норми ч. 4 ст. 8 Закону № 2464 порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Так, нормами ст. 13 Закону № 2464 встановлено, що органи доходів і зборів мають право: проводити перевірки на підприємствах, в установах і організаціях, у осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, фізичних осіб - підприємців бухгалтерських книг, звітів, кошторисів та інших документів про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску, достовірності відомостей, поданих до Державного реєстру, отримувати необхідні пояснення, довідки і відомості (зокрема письмові) з питань, що виникають під час такої перевірки. При цьому, документальні та камеральні перевірки проводяться у порядку, встановленому Податковим кодексом України; застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску; здійснювати інші функції, передбачені законодавством.

Зокрема, згідно з ч.ч. 2 - 4 ст. 25 цього Закону у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов'язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею

При цьому, орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Платник єдиного внеску зобов'язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

В ході процедури адміністративного оскарження вимоги від 06.04.2016 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 209 241,90 грн. відповідач виставив позивачу нову вимогу від 16.05.2016 № Ф-600-17 про сплату боргу (недоїмки) по єдиному внеску на суму 210 151,44 грн. При цьому, як зазначено в тексті листа ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві від 06.09.2016 № 32/ЗПІ/26-57-17, наданого у відповідь на письмовий запит ФОП ОСОБА_1 (вх. № 2049/зпі від 15.08.2016), заборгованість по сплаті єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування в сумі 210 151,44 грн. виникла на підставі акта № 80/26-57-12-01/НОМЕР_1 від 06.04.2016 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 06.04.2016 № Ф.

Наведені обставини були встановлені Окружним адміністративним судом міста Києва під час розгляду справи № 826/10425/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф від 06.04.2016. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.05.2017 у справі № 826/10425/16, в задоволені позову ФОП ОСОБА_1 було відмовлено (тексти постанови суду розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень).

Крім того, наведені обставини були встановлені Окружним адміністративним судом міста Києва під час розгляду справи № 826/12796/16 за позовом ФОП ОСОБА_1 до ДПІ у Святошинському районі ГУ ДФС у м. Києві про визнання протиправною та скасування вимоги № Ф-600-17 від 16.05.2016. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 826/12796/16, позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 були задоволені в повному обсязі (тексти постанови суду розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень). Ця постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2016 в порядку апеляційного оскарження скасована не була, про що свідчить наявна в Єдиному реєстрі ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 10.03.2017 у справі № 826/12796/16 про повернення апеляційної скарги ДПІ без розгляду. За даними Єдиного державного вказана ухвала апеляційного суду набрала законної сили 10.03.2017 року.

Згідно з ч.ч. 1 і 3 ст. 254 КАС України постанова суду першої інстанції, якщо інше не встановлено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Тобто, виходячи зі змісту процитованих вище процесуальних норм права постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 826/12796/16 набрала законної сили 10.03.2017.

В свою чергу, за приписами ч. 1 ст. 72 КАС України обставини встановлені Окружним адміністративним судом міста Києва у справі № 826/12796/16 (а саме щодо винесення в порядку досудового оскарження (узгодження) вимоги від 06.04.2016 № Ф нової вимоги від 16.05.2016 № Ф-600-17 зі збільшеною сумою недоїмки по єдиному внеску) доказуванню в межах цього спору не підлягають.

Положеннями п. 6 розд. VI Інструкції № 449 передбачено, що вимога про сплату боргу (недоїмки) вважається відкликаною, якщо: сума боргу (недоїмки) самостійно погашається платником; фіскальний орган скасовує або змінює раніше зазначену суму боргу (недоїмки) внаслідок її узгодження або оскарження; вимога фіскального органу про сплату боргу (недоїмки) скасовується чи змінюється судом (господарським судом); борг (недоїмка) списується у випадках, передбачених статтею 25 Закону в порядку, визначеному пунктами 9 - 11 цього розділу; є рішення суду на стягнення відповідних сум боргу (недоїмки), що зазначені у вимозі.

Зокрема, у другому з наведених випадків, вимога вважається відкликаною з дня прийняття фіскальним органом рішення про скасування або зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки).

За таких обставин, в силу приписів п. 6 розд. VI Наказу Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449 «Про затвердження Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування», вимога від 06.04.2016 вважається відкликаною з дня прийняття відповідачем рішення про зміну раніше зазначеної суми боргу (недоїмки), - а саме вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 16.05.2016 № Ф-600-17 з новою (збільшеною) сумою недоїмки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що оскаржувана позивачем вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 06.04.2016 № Ф на момент розгляду справи є відкликаною, та відповідно такою, що не порушує права та інтереси позивача, а вимога № Ф-600-17 від 16.05.2016 Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.11.2016 у справі № 826/12796/16 скасована, суд приходить до висновку про безпідставність винесення контролюючим органом Рішення № від 18.04.2016 року.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов до висновку про не правомірність прийнятого рішень, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Згідно ч.1 ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Ч.1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволені позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова особа чи службова особа.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України лише при задоволенні позову судові витрати покладаються на суб'єкта владних повноважень.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 69, 70, 71, 94, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати Рішення Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві № від 18.04.2016 року.

Стягнути з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві за рахунок державних асигнувань на користь фізичної особи-суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) судові витрати в сумі 551,21 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 21 коп.).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.В. Смолій