Справа № 159/1451/18
Суддя: Большакова Олена Олегівна
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/3709/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді Большакової О.О.,

суддів Глушка І.В., Макарика В.Я.,

з участю секретаря судового засідання Гром І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського УПП у м.Києві ДПП ОСОБА_2 про скасування постанови, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року (суддя першої інстанції Бойчук П.Ю., м. Ковель),

В С Т А Н О В И В:

23 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Ковельського міськрайонного суду Волинської області з адміністративним позовом до поліцейського УПП у м.Києві ДПП ОСОБА_2 про визнання незаконною і скасування постанови про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 425 грн, провадження у справі закрити.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Із цим рішенням не погодився ОСОБА_1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що таке є прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним зясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, а тому просить його скасувати і закрити провадження у справі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт вказав, що його транспортний засіб, працівники поліції зупинили нібито за фактом вчинення ним порушення ПДР України, разом з тим будь-якого протоколу щодо нього не складено і відповідно ніякої постанови не винесено. А тому апелянт вважає, що у працівників поліції були відсутні підстави вимагати предявити поліс страхування. Крім того, зазначає про неправомірність розгяду справи працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги.

Судом встановлено, що згідно постанови серії АР №499775, 18.03.2018 о 10 год. 20 хв. в м. Ковелі по вул. Модеста Левицького, керуючи автомобілем «Мітсубісі Педжеро», державний номерний знак АС 3232ВВ, здійснив проїзд, не увімкнувши лівого покажчика повороту та при перевірці документів водія, відмовився предявити поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 9.2 (б) та п. 2.1 ПДР України, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 126 КУпАП. На позивача накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність позову з таких мотивів.

За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол.

Разом з тим, ч. 3 ст. 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про Національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Згідно п. 4 р. І Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частиною другою статті 121.

У відповідності до п. 1 р. III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 р. IV Інструкції № 1395 розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Наведені норми свідчать про наявність у відповідача як посадової особи Національної поліції повноважень щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, крім іншого, шляхом розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 1 ст. 126 КУпАП.

З огляду на вищенаведене, апеляційний суд вважає безпідставними покликання апелянта на неправомірність розгяду справи працівником поліції на місці зупинки транспортного засобу та винесення ним постанови без складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Стосовно суті прийнятої відповідачем постанови у справі про адміністративне правопорушення апеляційний суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно пп. «ґ» п. 2.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до пп. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Вимогами статті 16 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що водій зобов'язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред'являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно п. 21.2 ст. 21 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», контроль за наявністю договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Проте, згідно п. 21.3 ст. 21 цього ж Закону, при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов'язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред'являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

При цьому, нормами п. 21.3 ст. 21 зазначеного Закону не передбачено, що водій транспортного засобу не зобов'язаний пред'являти страховий поліс на вимогу працівників поліції при обставинах, не зазначених в п. 21.2 ст. 21 Закону.

З урахуванням наведеного, безпідставними є доводи апелянта про те, що у працівників поліції були відсутні підстави вимагати предявити поліс страхування. При цьому сам позивач не оспорює факт відсутності такого у нього.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обовязки у правовому полі.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскаржувана постанова постанова серії АР №499775 від 18.03.2018 у справі про адміністративне правопорушення є законною і підстав для її скасування немає.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 квітня 2018 року у справі № 159/1451/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5