Справа № 433/2148/17
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року справа №433/2148/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д., Арабей Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 р. у справі № 433/2148/17 (головуючий І інстанції Певна О.С.) за позовом ОСОБА_2 до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач ОСОБА_2А.) звернувся до Троїцького районного суду Луганської області з адміністративним позовом до Білокуракинського об'єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі відповідач, ГУПФУ), в якому просив: визнати протиправною відмову відповідача в поновлені позивачу виплати пенсії по інвалідності; зобовязати відповідача поновити позивачу виплату пенсії по інвалідності з 23.05.2017 року, не припиняючи виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (а.с.1-5).

Рішенням Троїцького районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с.60-62).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове яким задовольнити позовні вимоги. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в рішенні не ведеться мова про отримання суддею після виходу у відставку довічного грошового утримання та пенсії за віком. Позивач на час виходу у відставку не досяг віку передбаченого статтею 141 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI (далі Закон № 2453). Судом першої інстанції не враховано, що у мотивувальній частині рішення Конституційного Суду України від 14.12.2011 року № 18-рп/2011 зазначено, шо щомісячне довічне грошове утримання судді є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячне грошове утримання діючого суддів однакове, а самі ці поняття однорідні та взаємоповязані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: суддів у відставці сплачує Пенсійний фонд України за рахунок Державного бюджету. Також вказав, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці є належним утриманням цього судді після припинення виконання цим своїх професійних обовязків та особливою формою його соціального забезпечення. У вказаному рішенні Конституційний Суд України зазначив про неможливість звуження змісту та обєму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення. Судом не було враховано право позивача як інваліда на соціальний захист, що передбачено ст..46 Конституції України. Також, судом не було враховано рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 року № 3-рп//2013, в якому суд вважав, що не може законодавець запроваджувати правове регулювання, за якого особа, реалізуючи одне конституційне право, позбавляється можливості реалізувати інше право (гарантію) підставою для отримання матеріального забезпечення судді після припинення його повноважень є виключно конституційно визначений статус професійного судді. Тому таке забезпечення суддів залежить від умов, повязаних зі статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя, і не може залежати від інших умов, у тому числі соціального забезпечення, яке призначається і виплачується на загальних засадах та передбачене іншими, крім Закону № 2453, законами України. Одержання суддею у відставці щомісячного довічного грошового утримання не може залежати від виконання ним іншої, зокрема оплачуваної, роботи. Законодавець може передбачати випадки припинення призначення та виплати (або часткової виплати) щомісячного довічного грошового утримання суддів, але тільки з підстав, що прямо впливають на статус суддів (набрання законної сили обвинувальним вироком щодо судді або припинення відставки у звязку з повторним обранням на посаду судді тощо). Отже, законодавець не може виокремлювати певну категорію суддів у відставці, які не мають права на одержання щомісячного довічного грошового утримання з підстав, не повязаних із статусом судді та його професійною діяльністю щодо здійснення правосуддя. Таке законодавче регулювання суперечить меті встановлення конституційної гарантії матеріального забезпечення суддів як елемента їх незалежності, свідчить про його формальний характер, не відповідає принципу єдиного статусу всіх суддів України та порушує принцип рівності між суддями у відставці, які не працюють, і тими, які працюють на інших посадах, крім посади судді. Судом першої інстанції не враховано, що за ч.2 статті 142 Закону № 2453 припинення відставки судді є підставою для припинення виплати щомісячного довічного грошового утримання. Положення Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі Закон № 1058) та Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі - № 1788) не містять заборони отримувати одночасно виплату пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. (а.с.66-68).

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Позивач з 25.09.2009 року отримував пенсію по інвалідності 2 групи.

Згідно копії Довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №101388, позивач є інвалідом 2 групи з 09 квітня 2012 року безстроково (а.с.6).

27 червня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо отримання довічного грошового утримання судді у відставці на підставі звільнення з посади судді Рішенням Вищої ради правосуддя від 23.05.2013 року.

07 грудня 2017 року позивач звернувся до відповідача з заявою про поновлення пенсії по інвалідності не припиняючи отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Відповідно до листа Білокуракинського обєднаного управління пенсійного фонду України Луганської області від 07.12.2017 року №71/Л-14, позивачу було розяснено, що він має право на отримання одного виду пенсії за вибором: згідно Закону № 1058 або Закону № 2453 (а.с.11-12).

Відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач скористався правом отримання щомісячного довічного грошового утримання, яке виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України, тобто, з інших джерел, що передбачено п.2 ч.1ст. 8 Закону № 1058, і є забороною для призначення і виплати йому пенсії по інвалідності за цим же законом.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновку суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам визначає Закон № 1058.

Згідно ч. 3 ст. 4 Закону № 1058, виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058 передбачено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між суб'єктами системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються види пенсійних виплат, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

Відповідно до п.2 ст.8 вказаного Закону, право на отримання пенсій відповідно до цього закону мають особи, за умовами, якщо вони не отримують пенсію з інших джерел.

Згідно ч. 1 ст. 10 вказаного Закону, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону № 1058, особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

За приписами ч. 1 ст. 141 Закону № 2453, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 роки, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно ч. 2 вказаного Закону суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія.

Зі змісту наведених законодавчих норм можна зробити висновок, що законодавством встановлено можливість вибору суддею, який пішов у відставку, одного з двох варіантів соціального забезпечення за настанням зазначеного юридичного факту (оформлення виходу у відставку) - отримання пенсії з урахуванням віку та стажу роботи, або неоподаткованого щомісячного довічного грошового утримання у відповідних відсотках від заробітної плати працюючого на аналогічній посаді судді.

При цьому, можливості одночасного отримання пенсії, в тому числі за віком, і щомісячного довічного грошового утримання законодавство не передбачає.

Аналогічна правова позиція викладена і в постанові Верховного Суду України від 20.11.2012р. у справі № 21-360а12.

Крім того, відповідно до пункту 4-7 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 (у редакції на час звернення позивача до відповідача з заявою про призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці), у разі якщо особа має право на отримання пенсії, щомісячного довічного грошового утримання відповідно до законів України «Про Кабінет Міністрів України», «Про державну службу», «Про Національний банк України», «Про дипломатичну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про судоустрій і статус суддів», «Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», Митного кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України та цього Закону, призначається одна пенсія, щомісячне довічне грошове утримання за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який має право особа відповідно до зазначених законодавчих актів, та розміром пенсії із солідарної системи відповідно до цього Закону фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до п. 4-7 пункту 4-7 Розділу XV Прикінцеві положення Закону № 1058 (у редакції на час звернення позивача з заявою поновлення виплати пенсії по інвалідності), особи, пенсію яким переведено на пенсію на умовах цього Закону, у будь-який час можуть звернутися до органів Пенсійного фонду для переведення на пенсію / щомісячне довічне грошове утримання за нормами законів України "Про Кабінет Міністрів України", "Про державну службу", "Про Національний банк України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про судоустрій і статус суддів", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", Митного кодексу України, Податкового кодексу України, Положення про помічника-консультанта народного депутата України із встановленням розміру пенсії, отримуваного до такого переведення, з 1 числа місяця, що настає за місяцем, у якому надійшла така заява.

Зазначені норми визначають випадки, коли одна й та сама особа має право на отримання пенсії та/або щомісячного довічного грошового утримання за різними законодавчими актами, які встановлюють різні розміри пенсії та/або щомісячного довічного грошового утримання. У такому випадку особі призначається пенсія, щомісячне довічне грошове утримання лише за одним з наведених нормативно правових актів, а не за декількома.

Крім того, законодавець не визначав, як виключання, можливість отримання виплати пенсії по інвалідності та щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці

Отже, посилання апелянта на те, що він не досяг встановленого віку і що щомісячне довічне грошове утримання не є перешкодою для отримання ним пенсії по інвалідності не заслуговують на увагу, позаяк позивач, будучи суддею у відставці, має право вибору щодо отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці або пенсії по інвалідності.

Суд не приймає посилання апелянта на рішення Конституційного Суду України, оскільки вказані рішення не спростовують вищезазначених висновків суду, та стосуються права на отримання щомісячного довічного грошового утримання судді.

Таким чином, аналізуючи встановлені обставини, приймаючи до уваги приведені вище норми закону, які регулюють спірні правовідносини, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем правомірно було призначено позивачу щомісячне довічне грошове утримання відповідно до Закону №2453 і при цьому була припинена виплата пенсії по інвалідності.

Крім того, колегія суддів зазначає, що пенсія по інвалідності є різновидом пенсії яку особа має право отримувати відповідно до Закону № 1058.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 р. у справі № 433/2148/17 - залишити без задоволення.

Рішення Троїцького районного суду Луганської області від 28 лютого 2018 р. у справі № 433/2148/17 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 22 травня 2018 року.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: І.Д. Компанієць

ОСОБА_3