Справа № 820/2262/17
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2018 року

Київ

справа №820/2262/17

провадження №К/9901/1650/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

розглянувши в письмовому провадженні у касаційній інстанції питання про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Київській області про скасування дозволу на імміграцію,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України у Київській області про скасування дозволу на імміграцію.

Харківський окружний адміністративний суд постановою від 22 червня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнив. Скасував рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області від 27.04.2017 № 61 про скасування дозволу на імміграцію в Україну громадянину Соціалістичної республіки В'єтнам ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Стягнув на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1) сплачену суму судового збору в розмірі 640 (шістсот сорок) грн 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Київській області (вул. Петропавлівська, 11, м. Київ, 04073).

Харківський апеляційний адміністративний суд постановою від 08 грудня 2017 року апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області задовольнив. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22.06.2017 по справі № 820/2262/17 скасував та прийняв нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

04 січня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга громадянина Вєтнаму ОСОБА_1.

У касаційній скарзі скаржник просив скасувати постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року та залишити в силі постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року. Також у касаційній скарзі скаржник просив стягнути на його користь судові витрати.

Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2018 року було відкрито касаційне провадження за скаргою громадянина Вєтнаму ОСОБА_1.

15 лютого 2018 року від представника громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 надійшла заява про вирішення питання щодо відшкодування судових витрат, пов'язаних з правничою допомогою адвоката. До заяви додано копії договору про надання правової допомоги №Д-20/17 від 17.03.2017, додаткової угоди №1 від 17.03.2017 до договору про надання правової допомоги №Д-20/17 від 17.03.2017, акту виконаних робіт №1 від 15.01.2018 до договору про надання правової допомоги №Д-20/17 від 17.03.2017, квитанції про оплату послуг від 15.01.2018, довідки ПАТ КБ «Приватбанк», виписки ПАТ КБ «Приватбанк» за р/рахунком 1976.

За результатами розгляду касаційної скарги громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 Верховний Суд 18.04.2018 ухвалив постанову, якою касаційну скаргу громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 задовольнив. Постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року скасував. Постанову Харківського окружного адміністративного суду від 22 червня 2017 року - залишив в силі.

Разом з тим, в постанові Верховного Суду від 18.04.2018 не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 24.04.2018 призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Київській області про скасування дозволу на імміграцію.

26 квітня 2018 року від представника громадянина Вєтнаму ОСОБА_1 надійшла заява про відшкодування судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, які складаються з 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1280 грн. судового збору.

15 травня 2018 року до Верховного Суду надійшло заперечення на заяву про відшкодування судових витрат, в яких Головне управління Державної міграційної служби України в Харківській області просило відмовити у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат.

У судове засідання 23.05.2018 сторони не з'явились, про час, місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду питання про ухвалення додаткового судового рішення у даній справі в порядку письмового провадження.

Згідно приписів пункту 4 частини першої статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається, зокрема, розподіл судових витрат, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов'язані із прибуттям до суду; 3) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов'язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до положень статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п'ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п'яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Аналіз матеріалів справи свідчить, що представником позивача з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, надано копії договору про надання правової допомоги №Д-20/17 від 17.03.2017, додаткової угоди №1 від 17.03.2017 до договору про надання правової допомоги №Д-20/17 від 17.03.2017, акту виконаних робіт №1 від 15.01.2018 до договору про надання правової допомоги №Д-20/17 від 17.03.2017, квитанції про оплату послуг від 15.01.2018, довідки ПАТ КБ «Приватбанк», виписки ПАТ КБ «Приватбанк» за р/рахунком 1976 (т.3 а.с.19-25).

З наданих документів вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. за складання касаційної скарги на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 08 грудня 2017 року у справі №820/2262/17.

Судом касаційної інстанції також встановлено, що заява про вирішення питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, та наведені вище докази були подані в межах строку, встановленого частиною сьомою статті 139 КАС України.

Таким чином, судова колегія доходить висновку про покладення на відповідача - Управління Державної міграційної служби України в Київській області, витрат позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн., що були понесені у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Крім того, позивачем при зверненні до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою сплачено судовий збір у розмірі 768,00 грн. згідно з квитанцією від 29.12.2017 №0.0.929325192.1 та у розмірі 512,00 грн. згідно з квитанцією від 15.01.2018 №0.0.938805168.1, що у сумі складає 1280,00 грн. та відповідає розміру, передбаченому Законом України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI (у редакції, чинній на час звернення з касаційною скаргою).

Враховуючи викладене, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору за подання касаційної скарги, мають бути присуджені на його користь.

З урахуванням того, що Верховний Суд у цій справі, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, не здійснив розподіл судових витрат, які були понесені позивачем у зв'язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, то колегія суддів ухвалює додаткову постанову про розподіл судових витрат.

Керуючись статтями 132, 134, 139, 252, 345, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

Ухвалити додаткову постанову у справі №820/2262/17.

Стягнути на користь громадянина Вєтнаму ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Київській області (04073, м.Київ, вулиця Петропавлівська, будинок 11, ) судові витрати у сумі 3280,00 грн. (три тисячі двісті вісімдесят гривень), які складаються з 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1280,00 грн. судового збору за подання касаційної скарги у цій справі.

Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх