Справа № 809/1821/17
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2188/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Шинкар Т.І.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства внутрішніх справ України на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року, головуючий суддя Біньковська Н.В., ухвалене у м. Івано-Франківськ, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання відмови у затвердженні висновку про призначення та виплати одноразової грошової допомоги протиправною та зобов»язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся із позовом в суд до Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив визнати відмову у затвердженні висновку про призначення одноразової грошової допомоги протиправною та зобов»язати виплатити нараховану одноразову грошову допомогу в розмірі 129 800 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що відповідачем протиправно, в порушення Закону України «Про міліцію», Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, рішень судів, не затверджено висновок про призначення одноразової грошової допомоги, чим позбавлено позивача права на її отримання.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у прийнятті рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; зобов»язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги; в задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 та Міністерство внутрішніх справ України оскаржили його в апеляційному порядку, які, покликаючись на неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, відтак таке підлягає скасуванню.

Свою апеляційну скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що розмір допомоги визначено безпосередньо УМВС України в Івано-Франківській області та її розмір не оскаржується, відтак позовна вимога про зобов»язання виплатити нараховану одноразову грошову допомогу в розмірі 129 800 грн. підлягає задоволенню, через що просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги МВС України зазначає, що оскільки з моменту первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, відтак відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 200-кратному прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 2-ої групи інвалідності, відтак просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити.

В судовому засіданні позивач підтримав свою апеляційну скаргу, вважає оскаржену постанову суду незаконною та протиправною та повністю підтримав доводи, зазначені у апеляційній скарзі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ, відповідно до наказу №93 о/с звільнений з посади з 07.08.2002 року за п. «б» статті 65 у запас (у відставку через хворобу).

30.09.2002 року згідно акта № 1641 огляду МСЕК ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності (50% втрати працездатності) захворювання, яке пов»язано з участю в ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, у зв»язку з чим у листопаді 2002 року страхова компанія «Оранта» виплатила йому грошову допомогу.

24.09.2008 року відповідно до акта № 2093 огляду МСЕК позивачу встановлено II групу інвалідності (60% втрати працездатності), у зв»язку з чим у 2009 році йому виплачено одноразову грошову допомогу відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію».

Згідно акта огляду МСЕК № 1419 від 02.11.2016 року позивачу встановлено 80% втрати працездатності (без зміни групи інвалідності) захворювання, яке пов»язано з проходженням служби під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

18.11.2016 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ліквідаційної комісії управління МВС України в Івано-Франківській області (далі УМВС України в Івано-Франківській області) щодо проведення йому виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до Порядку №850.

08.02.2017 року Головне управління Національної поліції в Івано-Франківській області (далі ГУ НП в Івано-Франківській області) надало позивачу відповідь про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги з посиланням на пункт 4 Порядку № 850 і вказало на відсутність правових підстав для повторного нарахування та виплати одноразової грошової допомоги у зв»язку з інвалідністю.

Постановою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2017 року (cправа № 809/317/17) позов ОСОБА_1 задоволено частково; визнано неправомірними дії ГУ НП в Івано-Франківській області щодо прийняття рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги, оформленої листом від 08.02.2017 № Г-12/108/05/8-2017; визнано неправомірною бездіяльність УМВС України в Івано-Франківській області та ГУ НП в Івано-Франківській області щодо неподання до МВС України документів, передбачених пунктом 8 Порядку №850, та висновку щодо виплати грошової допомоги стосовно ОСОБА_1; зобов`язано УМВС України в Івано-Франківській області направити до МВС України документи ОСОБА_1 з висновком щодо виплати грошової допомоги для вирішення питання про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постанова суду набрала законної сили і на виконання рішення суду УМВС України в Івано-Франківській області направило документи до МВС України.

Листом від 19.06.2017 за № 15/2-2119 Департамент фінансово-облікової політики МВС України повідомив ОСОБА_1, що матеріали з питання призначення йому одноразової грошової допомоги Департаментом розглянуто і повернуто, як такі, що не відповідають вимогам законодавства.

Зазначено, що та обставина, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 2 років, за умовами пункту 4 Порядку № 850, не дає йому права на отримання грошової допомоги в більшому розмірі.

Вважаючи таку відмову МВС України протиправною, позивач звернувся із позовом до суду.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року постанову Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 02.08.2017 року в адміністративній справі №809/950/17 скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення з питання призначення і виплати грошової допомоги, зобов»язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення з питання призначення і виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено (а.с. 16).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд апеляційної інстанції зазначив, що відповідачем неправильно тлумачиться зміст пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. Приписи пункту 4 зазначеного Порядку не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлюють обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Оскільки з дати первинного огляду позивача МСЕК пройшло більше 2 років, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у повному обсязі, без урахування раніше виплаченої йому суми такої допомоги. Постанова суду набрала законної сили.

На виконання зазначеної постанови від 13.09.2017 року ліквідаційною комісією УМВС України в Івано-Франківській області повторно направлено Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України висновок про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 22).

06.11.2017 року директором Департаменту фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України на зазначеному висновку здійснено запис «Відмовлено».

15.11.2017 року Департаментом фінансово-облікової політики Міністерства внутрішніх справ України на адресу Ліквідаційної комісії УМВС України в Івано-Франківській області направлено затверджений на виконання постанови Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року висновок про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (а.с. 11).

Повідомлено, що матеріали ОСОБА_1 не відповідають вимогам п. 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850, оскільки під час розгляду матеріалів з»ясовано що первинне установлення третьої групи інвалідності та відповідного ступеня втрати працездатності відбулося у 2002 році, під час повторного огляду МСЕК 24.09.2008 року йому встановлено другу групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності, 02.11.2016 року підтверджено другу групу інвалідності та збільшено ступінь втрати працездатності, що перевищує установлений Порядком дворічний термін.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що підставою для відмови у призначенні допомоги стали ті самі обставини, що стали підставою для повернення відповідачем матеріалів ОСОБА_1 листом від 19.06.2017 року за №15/2-2119, та які були предметом дослідження в адміністративній справі №809/950/17, за результатами розгляду якої Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 13.09.2017 року, відтак вказана відмова МВС України є протиправною, а порушене право позивача підлягає поновленню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правилами частини шостої статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов»язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров»я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 затверджено Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку №850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов»язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі, зокрема, 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 850, днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

За змістом пунктів 7, 8 Порядку № 850 на ліквідаційну комісію УМВС України в Івано-Франківській області покладено обов»язок підготувати та направити до МВС України висновок про виплату грошової допомоги позивачу.

Пунктом 9 Порядку № 850 визначено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку і умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, саме на відповідача покладено обов»язок прийняти рішення про призначення чи відмову в призначенні грошової допомоги.

Згідно пункту 14 Порядку №850 призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком: учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку; учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп»яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров»ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом); подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.

Відповідно до пункту 4 Порядку №850 якщо протягом двох років працівникові міліції після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Крім цього, частиною 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2017 року встановлено, що відповідачем неправильно тлумачиться зміст пункту 4 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року № 850. Приписи пункту 4 зазначеного Порядку не позбавляють позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а тільки встановлюють обмеження у розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Оскільки з дати первинного огляду позивача МСЕК пройшло більше 2 років, він має право на отримання одноразової грошової допомоги у повному обсязі, без урахування раніше виплаченої йому суми такої допомоги. Постанова суду набрала законної сили.

Матеріалами справи підтверджується, що підставою для відмови у призначенні допомоги стали ті самі обставини, що стали підставою для повернення відповідачем матеріалів ОСОБА_1 листом від 19.06.2017 року за №15/2-2119, та які були предметом дослідження в адміністративній справі №809/950/17, за результатами розгляду якої Львівським апеляційним адміністративним судом прийнято постанову від 13.09.2017 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки відповідач відмовив позивачу у призначенні допомоги, з тих самих підстав, які були предметом дослідження в адміністративній справі та визнано судом протиправними, то в даному випадку відмова МВС України в призначення одноразової грошової допомоги є протиправною, а відповідача слід зобов»язати прийняти рішення про призначення одноразової грошової допомоги.

Також вірним є висновок суду першої інстанції про те, що вимоги позивача щодо зобов»язання відповідача виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 129 800 грн. є передчасними, оскільки питання розміру грошової допомоги відповідачем не вирішувалось та визначення такого відноситься до дискреційних повноважень суб»єкта владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційні скарги на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства внутрішніх справ України залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20 лютого 2018 року у справі №809/1821/17 без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її проголошення, а у разі складення постанови в повному обсязі відповідно до ст. 243 КАС України - з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4

Повний текст постанови складено 25.05.2018 року.