Справа № 810/1226/18
Суддя: Лапій С.М.
Дата ухвалення: 2018-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2018 року № 810/1226/18

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лапій С.М., розглянувши в порядку письмового провадження в м. Києві адміністративну справу за позовом ТОВ "АММОЛІТ ТРЕЙД" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішень,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось ТОВ " АММОЛІТ ТРЕЙД" з позовом, в якому просить визнати протиправними та скасувати рішення комісії ДФС України від 12 грудня 2017 року №401472/39882085, №401473/39882085 та №401474/39882085 та зобов’язати зареєструвати податкові накладні від 08.11.2017 № 26, №27 та № 28 днем їх подання.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржувані рішення порушують його права та норми чинного законодавства, оскільки посилання відповідача на невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах не відповідає дійсності та спростовуються наданими документами. Зазначені документи та пояснення не були розглянуті та досліджені відповідачем при прийнятті рішення, що є підставою для визнання їх необґрунтованими та протиправними.

Представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якій просив у задоволенні позову відмовити та розглядати справу за його відсутності.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України судом прийнято рішення про розгляд справи у порядку письмового провадження.

Судом встановлено, що ТОВ «АММОЛІТ ТРЕЙД» є юридичною особою, має статус платника податку на додану вартість та є платником податку на загальних підставах.

Видами діяльності позивача за КВЕД є:

Код 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами(основний);

Код 46.19 Діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту;

Код 46.69 Оптова торгівля іншими машинами й устаткованням;

Код 46.72 Оптова торгівля металами та металевими рудами;

Код 46.76 Оптова торгівля іншими проміжними продуктами;

Код 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля;

Код 33.20 Установлення та монтаж машин і устаткування

Так, 27 жовтня 2017 року у м. Попасна (Україна) позивачем укладений генеральний контракт – Договір поставки №01-27/10 про постачання вугільної продукції (код УКТ ЗЕД 2701) з ТОВ «Карбон-Інвест».

Марка товару, сорт, кількість, якість, строки та умови постачання визначались сторонами у Специфікаціях.

Відповідно до Специфікації №1 від 30 жовтня 2017 року до цього Договору сторони погодили постачання вугільної продукції (вугілля кам’яне марки АКО 25-100) на користь позивача в інтересах наступного споживача в кількості 347,50 тон.

Таким чином, позивач здійснюючи у подальшому свою господарську діяльність та поставку вугільної продукції наступному споживачу по укладеному раніше контракту, мав укладений договір на поставку продукції у необхідній кількості.

Зокрема, 1 листопада 2017 року з ТОВ «КПМ ТРАНС» було погоджено та підписано Специфікацію №8 до договору поставки №29/08/17-1 від 29 серпня 2017 року.

Відповідно до умов Специфікації №8 до договору поставки №29/08/17-1

від 29 серпня 2017 року позивач зобов’язався поставити 350 тон +/- 10% вугілля марки

АКО 25-100, загальною вартістю 1 982 706,60 грн. з ПДВ для визначених Покупцем вантажоодержувачів.

За видатковою накладною №1-004 на користь ТОВ «КПМ Транс» 1 листопада 2017 року відвантажено 140,0 т. вугілля марки АКО 25-100 загальною вартістю 793 082,64 грн. з ПДВ, яке відповідно до рахунку - фактури №1-006 від 01.11.2017 оплачено 8 листопада 2017 року ТОВ «КПМ ТРАНС» на загальну суму 1 000 000 грн. (виписка по рахунку за 08.11.2017).

Відповідно до п. 44 підрозділу 2 розділу Х Перехідних положень ПК України до 1 січня 2019 року підприємства, що здійснюють постачання вугілля, можуть визначати дату виникнення податкових зобов’язань з податкового кредиту за касовим методом, тобто, з моменту отримання оплати за продукцію.

Отже, за фактом отримання грошових коштів за поставлену продукцію відповідно до п. 201.10. ст. 201 ПК України ТОВ «Аммоліт Трейд» 8 листопада 2017 року складено та направлено 30 листопада 2017 року на реєстрацію податкові накладні від 08.11.2017 № 26, № 27 та № 28 із зазначенням всіх необхідних реквізитів для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Через автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.15.3, позивачем були отримані Квитанції від 1 грудня 2017 року, якими повідомлено, що податкові накладні доставлені до центрального рівня ДПС України, але їх реєстрація зупинена у відповідності до п.201.16 ст. 201 ПК України.

Виявлені помилки: відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06,2017 №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 2701... Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК.

На виконання п.п. 201.16.2. п. 201.16. ст. 201 ПК України ТОВ «АММОЛІТ ТРЕЙД» були направлені на адресу ДФС Повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинена від 5 грудня 2017 року №2, від 5 грудня 2017 року №3 та від 5 грудня №4 разом з поясненнями та відповідними копіями документів про підтвердження реальності здійснення господарських операцій, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних №26, №27 та №28 від 08.11.2017 в Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується матеріалами справи.

Також позивачем подано Таблицю даних платника податків від 15.11.2017 №1, в якій зазначені коди товарів згідно УКТ ЗЕД, які на постійній основі придбаваються та постачаються підприємством.

Згідно квитанції від 18.12.2017 №2 документ прийнято, інформація з таблиці даних платника податку врахована.

Отже, платником податків було вжито всіх заходів та надано усі необхідні достатні документи, які підтверджують реальність здійснення операцій за податковими накладними від 08.11.2017 №26, №27 та №28.

Однак, рішеннями комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 12 грудня 2017 року №401472/39882085, №401473/39882085 та №401474/39882085 у реєстрації податкових накладних від 08.11.2017 №26, №27 та №28 було відмовлено.

Додатково повідомлялося, що прийняте рішення може бути оскаржене в адміністративному або судовому порядку. Оскарження даних рішень в адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України жодних позитивних результатів для Позивача не дало, скарги Позивача рішеннями Комісії з питань розгляду скарг залишені без задоволення.

Позивач, не погоджуючись з оскаржуваними рішеннями ДФС, звернувся до суду за захистом своїх інтересів.

Надаючи правову оцінку оскаржуваним рішенням Державної фіскальної служби України, суд вважає за необхідне звернути увагу на наступні обставини та приписи законодавства, діючого на час виникнення цих правовідносин.

Пунктом 201.10. статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов'язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Відповідно до п. 12 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою КМУ від 29.12.2010 р. № 1246 (далі - Порядок № 1246), після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки з питань відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту) та з інших питань.

Пунктом 13 Порядку № 1246 визначено, що за результатами зазначених перевірок формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Згідно п. 74.2. статті 74 ПК України в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до п.п. 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті «в» підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов'язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про:

реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних;

відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п'яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів.

Постановою КМУ від 29.03.2017 № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" встановлено вичерпний перелік підстав для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування:

ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Як слідує з позовної заяви, позивач посилався на відсутність в оскаржуваному Рішенні обґрунтувань, на підставі яких Комісією відмовлено в реєстрації ПН. Зазначений факт унеможливлює та фактично позбавляє позивача права не тільки надати документи, підтверджуючі його господарську діяльність, але і належним чином оскаржити рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної.

З матеріалів справи слідує, що Рішення Комісії ДФС від 12 грудня 2017 року №401472/39882085, №401473/39882085 та №401474/39882085 про відмову в реєстрації ПН не містять жодної конкретної/ інформації щодо причин, підстав та обґрунтувань прийняття таких рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що орган влади зобов'язаний "виправдати" свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень. Вмотивоване рішення дає можливість його оскаржити та отримати перегляд в судовому порядку.

Оскаржувані позивачем Рішення Комісії ДФС від 12 грудня 2017 року №401472/39882085, №401473/39882085 та №401474/39882085 є актами індивідуальної дії.

Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер.

Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб'єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв'язання за їх допомогою конкретних, індивідуальних справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Дана позиція висловлена у постанові Верховного суду України від 01.12.2009 року № 09/236.

А тому суд вважає, що оскаржувані Рішення ДФС України є нечіткими та незрозумілими, не тільки для платника податків, а й для інших суб'єктів правовідносин та суду.

Таким чином, оскаржувані Рішення є необґрунтованими, оскільки платником податків надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарських операцій за податковими накладними, у реєстрації яких було відмовлено.

У той же час з рішень контролюючого органу не зрозуміло, чому не враховані пояснення позивача, не надана оцінка направленим документам та відсутнє посилання на норми Закону, якими відповідач обґрунтовує свої рішення.

Оскільки суд дійшов висновку, що оскаржувані рішення комісії ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, прийняті не у спосіб, визначений законом, відтак, є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо вимоги про зобов’язання відповідача зареєструвати податкові накладні ТОВ «АММОЛІТ ТРЕЙД» від 08.11.2017 №26, №27 та №28 в Єдиному реєстрі податкових накладних, суд зазначає наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 5 КАС України, кожна особа має право звернутися до суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з пунктами 2, 3 та 4 частини 1 статті 5 КАС України, адміністративний позов може містити вимоги про визнання протиправним та скасування індивідуального акта, а також визнання дій суб'єкта владних повноважень протиправними та зобов'язання вчинити певні дії

Суд дійшов висновку, що законодавством передбачено право суду у випадку встановлення порушення прав позивача зобов'язувати суб'єкта владних повноважень приймати рішення або вчиняти певні дії.

З огляду на висновок суду щодо протиправності оскаржуваних рішень, а також те, що вказаними рішеннями порушено право позивача на отримання податкового кредиту, вказана вимога також підлягає задоволенню.

Згідно ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 2 другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач як суб'єкт владних повноважень не надав суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірності своїх рішень, а тому останні підлягають скасуванню.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 10 572, 00 грн. (платіжне доручення від 15.03.2018 № 117).

Оскільки суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, відшкодуванню позивачу з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають судові витрати у сумі 10 572, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 77, 239, 242, 244, 245, 246, 250 КАС України, суд

в и р і ш и в :

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії ДФС України від 12 грудня 2017 року №401472/39882085, №401473/39882085 та №401474/39882085.

Зобов’язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкові накладні від 08.11.2017 №26, №27 та №28 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх подання 30.11.2017.

Стягнути з Державної фіскальної служби України за рахунок бюджетних асигнувань () на користь ТОВ «АММОЛІТ ТРЕЙД» понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 10 572 (десять тисяч п’ятсот сімдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII “Перехідні положення” Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Лапій С.М.