Справа № 553/554/18
Суддя: Тимчук Р. І.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/554/18
Провадження № 2-а/553/70/2018
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23.05.2018м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді - Тимчука Р.І.,

при секретарі - Лунич Ю.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Полтави про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м.Полтави про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України, у якому просив скасувати визнати незаконною та скасувати постанову №327497 від 16.03.2018 року, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на повному, всебічному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що постановою поліцейської рядової поліції УПП в Полтавській області ОСОБА_2 від 16 березня 2018 року на позивача накладено адміністративне стягнення по ст. 126 ч. 2 КУпАП в розмірі 510 гривень.

В даній постанові вказано, що ОСОБА_1 16.03.2018 року, о 20:03 у м. Полтава на вул. Південній 171 передав право керування ТЗ Renault kangoo д.н.з. НОМЕР_1 особі, яка не має права керування таким ТЗ, чим порушив п. 2.2 ПДР - передача керування ТЗ особі, яка не має права керування таким ТЗ.

Автомобіль Renault kangoo д.н.з. НОМЕР_1 використовується позивачем у підприємницькій діяльності, яким він користується на підставі довіреності, виданою йому громадянкою ОСОБА_3. На вказаний ТЗ ОСОБА_1 має право володіння, користування, експлуатації та розпорядження, відповідно до довіреності від 03.03.2018 р.

Позивач стверджував, що даним автомобілем також можуть користуватися інші підприємці та працівники, що задіяні у торгівлі, однак, він не зобовязаний контролювати використання цього ТЗ, оскільки він не є його власником. Автомобіль використовує несистематично, за його зберігання не відповідає.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 вказав, що він самостійно на підприємстві взяв ключі від автомобіля НОМЕР_2, щоб поїхати на ньому додому, так як на вулиці стояла погана погода, йшов сніг з дощем, окрім того, у нього не було з собою коштів на проїзд громадським транспортом.

16.03.2018 року ОСОБА_1 знаходився вдома у м. Полтава, проспект Миру 36. Приблизно о 20:00 йому подзвонив вантажник підприємства на імя ОСОБА_4 і попросив його вийти у двір. Коли позивач вийшов, то у дворі стояв патруль поліції. Поліцейська ОСОБА_2 повідомила ОСОБА_1, що він вчинив порушення, передбачене ст. 126 ч. 2 КУпАП України та повинен сплатити штраф у розмірі 510 грн. Обґрунтовувала це тим, що позивач має право користування ТЗ відповідно до довіреності, копію якої та свідоцтво про реєстрацію ТЗ їй показав водій ОСОБА_4. Поліцейська навіть не виясняла, чи дійсно ОСОБА_1 передавав автомобіль особі, яка не має на те права. Не дослідивши обставин справи, вона винесла оскаржувану постанову.

З матеріалів справи вбачається, що у п. 6 оскаржуваної постанови вказано, що 16.03.2018 р. об 20:03:31 у м. Полтава, вул. Південна 171, ОСОБА_1 передано право керування ТЗ особі, яка не має права керування таким ТЗ. Однак у цей час позивач знаходився вдома і не міг знати хто керує цим ТЗ.

При винесенні постанови було грубо порушено права позивача, передбачені ст. 268 КУпАП, а саме: особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має наступні права: знайомитися з матеріалами справи; давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням.

Згідно зі ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, вина, (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що помякшують і обтяжують відповідальність.

При винесенні оскаржуваної постанови, цього зроблено не було, та посадовою особою, яка винесла оскаржувану постанову зазначені вище вимоги закону не враховані.

Відповідно до положень КУпАП, Закону України «Про дорожній рух», у разі порушення Правил дорожнього руху України, водій повинен бути зупинений, постанову складено на місці, у випадку незгоди з порушенням - повинен бути складений протокол, у порядку передбаченому ст. 256 КУпАП, із зазначенням відомостей про особу, що скоїла правопорушення, пояснень цієї особи, та розясненням її права на правову допомогу та на право оскарження даної постанови.

Жодного протоколу складено не було, чим грубо порушено ч. 2 ст. 254, ст. 256 КУпАП, відповідно до яких, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу. Під жоден із вказаних у цій статті випадків даний не підпадає. Працівник патрульної поліції не мала права притягати водія до адміністративної відповідальності без доказів та без зясування всіх обставин справи. Звинувачення не може ґрунтуватися лише на припущеннях працівника патрульної поліції.

Згідно п 2.2. ПДР, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Водночас суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що саме ОСОБА_1 надав дозвіл керування ТЗ особі, яка не мала на те право.

Окрім того, право на керування транспортним засобом Renault kangoo д.н.з. НОМЕР_1 має ще декілька осіб, які в будь-який час могли ним керувати або дати його будь-кому. 16.03.2018 року ОСОБА_1 взагалі не використовував цей автомобіль і не знав хто саме ним керує. Яким чином водій ОСОБА_4 сів за кермо Renault kangoo д.н.з. НОМЕР_1 позивачу не відомо.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає постанову незаконною та винесеною з грубим порушенням чинного законодавства, а також такою, що підлягає скасуванню.

Зважаючи на наведені вище обставини справи та норми закону, суд приходить до висновку про законність та обгрунтованість вимог ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 254, 256, 258 КУпАП, ст.ст. 5, 8,9, 243-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м.Полтави про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення за порушення Правил дорожнього руху України - задовольнити.

Постанову № 327497 від 16.03.2018 року про накладення на ОСОБА_1 - адміністративного стягнення по ст. 126 ч. 2 КУпАП в розмірі 510 (пятсот десять) гривень визнати незаконною та скасувати.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити у звязку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України від 03.10.2017 № 2147-VIII.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5