Справа № 754/14192/17
Суддя: Бабко В. В.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/754/283/18
РІШЕННЯ

Іменем України

21 травня 2018 року м. Київ

Деснянський районний суд міста Києва

під головуванням судді Бабко В.В.

за участю секретаря судового засідання Базік А.В.

за участю представників позивача ОСОБА_1

за участю представника відповідача Шульги Ю.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2, перебуваючи на тимчасово окупованій території у Донецькому Регіональному центрі охорони материнства та дитинства вона народила дівчинку ОСОБА_5. Для реєстрації народження дитини ОСОБА_3 змушена була звернутись до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту народження дитини. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22.03.2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено та встановлено факт народження доньки ОСОБА_6 З метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту позивач з донькою були змушені залишити своє місце проживання. На теперішній час вони мають статус тимчасово переміщених осіб відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб».

В установленому порядку позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення допомоги, що виплачується при народженні дитини, але їй було відмовлено у задоволенні заяви, мотивуючи відмову тим, що допомога при народженні дитини призначається лише за умови якщо звернення надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Оскільки позивач вважає відмову відповідача незаконною, звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати протиправними дії Управління щодо відмови позивачу в призначенні допомоги при народженні дитини.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 31.10.2017 року відкрито провадження за вищезазначеним позовом.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 січня 2018 року, справа за єдиним унікальним номером 754/14192/17, номер провадження 2-а/754/283/18, передана судді Бабко В.В. у зв'язку з звільненням судді ОСОБА_8.

05.04.2018 року від Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначається, що ОСОБА_3 звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини лише 20.04.2017 року, пропустивши при цьому дванадцятимісячний строк звернення з такою заявою. При цьому, Законом України "Про державну допомогу сімям з дітьми", а також Постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми" від 27.12.2001 року №1751 не передбачено можливості поновлення зазначеного строку. Згідно з розділом 5 пункту 28 Положення про Управління, затвердженого розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 31.01.2018 року № 28, Управління лише здійснює призначення державної допомоги сім'ям з дітьми. Виплату допомоги при народженні дитини Управління не здійснює. Функції здійснення виплат покладено на Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, який отримує фінансування видатків державного бюджету через Державне казначейство України на зазначені цілі. Управління, як орган виконавчої влади, що керується в своїй діяльності діючими нормативно-правовими актами, постановами Кабінету Міністрів України і діє в межах правового поля, вважає, що не має законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3

14.05.2018 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив відповідача, а якій зазначається, що позивач та її представник категорично не погоджуються з позицією відповідача. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України. Пропущення строку, що не повинен перебільшувати дванадцять місяців викликано лише тим, що на території м. Донецьк ведуться бойові дії. У зв'язку з викладеним, представник позивача просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з наведених у заяві підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлені та підтвердженні матеріалами справи наступні факти.

ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у місті Донецьк, Донецької області, у Донецькому регіональному центрі охорони материнства та дитинства народила дівчинку ОСОБА_6.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 22.03.2016 року було встановлення факт народження ОСОБА_6 та на підставі якого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції у Донецькій області видано свідоцтвом про народження НОМЕР_4.

Позивач ОСОБА_3 та її донька ОСОБА_6, є внутрішньо переміщеними особами, що підтверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 18.04.2017 №, №.

20.04.2017 року позивач звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації із заявою від про призначення допомоги при народженні дитини.

Листом Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації № 242/19 від 15.05.2017 року позивачу було відмовлено у призначенні допомоги при народженні дитини, мотивуючи відмову тим, що згідно ст. 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини.

Так, згідно із розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк відноситься до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Відповідно до статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Стаття 46 Конституції України проголошує, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» громадяни України, в сім'ях, яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Стаття 10 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» зазначає, що допомога при народженні дитини за цим Законом надається одному з батьків дитини (опікуну), який постійно проживає разом з дитиною. Одноразова допомога, призначена опікуну, вважається власністю дитини.

Відповідно до приписів статті 11 Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» допомога при народженні дитини призначається за умови, якщо звернення за її призначенням надійшло не пізніше дванадцяти місяців з дня народження дитини. Виплата допомоги при народженні дитини припиняється у разі: позбавлення отримувача допомоги батьківських прав; відібрання дитини в отримувача допомоги без позбавлення батьківських прав; тимчасового влаштування дитини на повне державне утримання; припинення опіки або звільнення опікуна від його повноважень щодо конкретної дитини; нецільового використання коштів і не забезпечення отримувачем допомоги належних умов для повноцінного утримання та виховання дитини.

Так, відповідач, надаючи відповідь на заяву ОСОБА_3 про призначення допомоги при народженні дитини, відмовив у задоволенні заяви останньої, саме з посиланням на пропуск дванадцятимісячного строку звернення до органу, який призначив допомогу.

Проте, суд звертає увагу, що позивач звернулась із заявою про призначення допомоги при народженні дитини з порушенням встановленого законом дванадцятимісячного строку обумовлено об'єктивною неможливістю дотримання такого строку внаслідок перебування та тимчасової неможливості виїхати з окупованої території у зв'язку з озброєним конфліктом на території міста Донецьк, який є населеним пунктом, на території якого, органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Позивач, в силу озброєного конфлікту, що відбувається на території м.Донецьк, де вона проживала і народила дитину у 2015 році, вимушена була переїхати до міста Києва у квітні 2017 року.

Нарахування та виплата їй грошової допомоги при народженні дитини не відбувалась не з її вини, а у зв'язку з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р, про яке зазначалось вище.

Крім того, відповідно до частини першої та другої статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України; суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, встановлені інші правила, ніж ті, що встановлені законом, то застосовуються правила міжнародного договору України (частина п'ята статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Отже, у випадку наявності будь-якої правової колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дитини, з урахуванням положень статті 3 Конвенції "Про права дитини", пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з п. 9.1 Інструкції щодо порядку оформлення і ведення особових справ отримувачів усіх видів соціальної допомоги, затвердженої наказом Міністерства праці та соціальної політики України №345 від 19.09.2006 року (далі по тексту - Інструкція), за новим місцем проживання (реєстрації) допомога призначається (подовжується її виплата) на підставі заяви та документів, визначених у відповідних нормативно-правових актах.

Згідно з п. 3 ст. 7 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина з інвалідністю та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам відбувається за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Також, згідно з пунктом 8 Тимчасового порядку фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької і Луганської областей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 №595 (з наступними змінами), особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Отже, з урахуванням вище вказаного, дослідивши наявні докази по справі та беручи до уваги приписи законодавства щодо дотримання прав неповнолітньої дитини, першочергово приділяючи увагу забезпеченню прав дитини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації не надано суду достатніх беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій та бездіяльності.

Проаналізувавши та оцінивши обставини справи в їх сукупності через призму вищенаведених правових норм, дотримуючись вимог положень чинного законодавства України, суд приходить до висновку про недоведеність відповідачем правомірності своїх дій, а заявлений адміністративний позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі ч.1 ст. 139 КАС України, тобто, витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань.

На підставі вищевикладеного, керуючись Конституцією України, Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми», Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 05.11.2014 року «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам», статтями 6, 8, 9, 10, 19, 77, 241-247 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_3 до Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у призначенні та невиплаті ОСОБА_3 державної допомоги при народженні дитини, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Зобов'язати Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації нарахувати та виплатити ОСОБА_3 державну допомогу при народженні дитини, яка передбачена Законом України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми».

Звернути до негайного виконання рішення суду у межах суми виплати державної допомоги при народженні дитини за один місяць.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 640грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного адміністративного суду через Деснянський районний суд міста Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляд справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчисляється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер: НОМЕР_3, місце проживання за адресою: 02222, АДРЕСА_1.

Відповідач: Управління правці та соціального захисту населення Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, , місце знаходження за адресою: 02232, м.Київ, вулиця Закревського, 87-Д.

Суддя В.В. Бабко