Справа № 563/560/18
Суддя: Опришко П. З.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 563/560/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року

Корецький районний суд Рівненськоїобласті

в складі: головуючого судді Опришка П.З.

при секретарі судових засідань Литвинчук Л.Л.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача Ткачука В.М.

представника відповідача Марчинської А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Корець справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до т.в.о.Корецького районного військового комісара Дем`янчука Ю.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до т.в.о. Корецького районного військового комісара ОСОБА_2 ,в якому просить скасувати постанову про адміністративне правопорушення № 46 від 18.04.2018 року щодо накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 510 гривень за порушення ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Свої вимоги мотивує тим, що підставою для винесення щодо нього даної постанови вказано порушення вимог п.33 постанови Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобовязаних», та ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що полягало у нездійсненні оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їхнього проживання, що призвело до унеможливлення визначення придатності громадян призовного віку, що проживають на території Невірківської сільської ради, до строкової військової служби. Ці обставини вважає, що не відповідають дійсності та суперечать чинному законодавству. Вказує, що ні в ст. 18 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ні в п. 33 Постанови Кабінету Міністрів України від 07.12.2016 р. № 921 «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних» не передбачено обов`язку сільського голови забезпечити належне відпрацювання розпорядження військового комісара, для визначення придатності громадян призовного віку, що проживають на певній території, до строкової військової служби.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з викладених в позовній заяві підстав та просили їх задовольнити.

Представник відповідача позов не визнала та надала пояснення аналогічні викладених у відзиві. У відзиві на позовну заяву зазначає, що позивача було притягнуто до відповідальності по ч. 1 ст. 210-1 КУпАП на законних підставах. Позивач є посадовою особою, який своїми діями порушив вимоги п.33 постанови Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобовязаних», та ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а саме: неналежним чином здійснив оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їхнього проживання, не забезпечив контроль за прибуттям призовників і військовозобовязаних за викликом районного військового комісаріату, що і стало підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення. А тому просить суд відмовити позивачу в задоволенні даного позову.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суду показали, що були присутній під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Підтвердили, що протокол і постанова про притягнення позивача до відповідальності складалися в один день близько обіду 18.04.2018 року. Свідок ОСОБА_5 надав покази, що чув як права та обов`язки особі, яка притягувалась до відповідальності роз`яснювались вже під час отримання ним постанови.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача та покази свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Як передбачено ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Крім того, частиною 2 даної статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 обраний на посаду сільського голови Невірківської сільської ради Корецького району, тобто наділений повноваженнями посадової особи органу місцевого самоврядування і здійснює свою діяльність у відповідності до вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

А відповідно до ч. 3 ст. 15 Закону України "Про оборону України" виконавчі органи сільських, селищних, міських рад у галузі оборонної роботи забезпечують призов громадян на строкову військову службу.

Згідно до ч. 1 ст. 38 Закону України "Про військовий обовязок і військову службу", в адміністративно-територіальних одиницях, де немає військових комісаріатів, відповідні органи місцевого самоврядування, керівники підприємств, установ та організацій, у тому числі навчальних закладів, незалежно від підпорядкування і форм власності зобов`язані на вимогу військових комісаріатів сповіщати призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечувати своєчасне прибуття за цим викликом, у семиденний строк повідомляти районні (міські) військові комісаріати про прийняття на роботу (навчання) та звільнення з роботи (навчання) призовників і військовозобов`язаних.

Судом встановлено, що 18.04.2018 року відносно позивача, як посадової особи органу місцевого самоврядування, ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 31 за порушення ним вимог ч. 1 ст. 210-1 КУпАП.

Суд зазначає, що обов`язковою передумовою притягнення особи до адміністративної відповідальності та прийняття щодо неї відповідної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, за виключенням випадків, визначених ст. 258 КУпАП, є фіксація компетентною посадовою особою факту такого адміністративного правопорушення шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.ст. 254, 256 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. При цьому, при його складанні, у особи, яка притягається до адміністративної відповідності відбираються пояснення, вона може подати пояснення та зауваження щодо змісту протоколу; такий протокол підписується особою, яка його склала та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно доводів позивача, які у встановленому законом порядку відповідачем не спростовані, протокол про адміністративне правопорушення в його присутності не складався, позивач з ним не ознайомлювався, його не отримував.

У відповідності до ст. 277-2 КупАП, повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи.
Однак, в порушення згаданої норми, того ж дня, 18 квітня 2018 року, ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 було винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 гривень (а.с.7).

Повноваження на винесення ТВО військового комісара оскаржуваної постанови узгоджуються з ст. 235 КУпАП, де вказано, що військові комісари розглядають справи про адміністративні правопорушення і мають право накладати адміністративні стягнення, передбачені статтями 210, 210-1, 211-211-6 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови слідує, що підставою для її винесення стало порушення ОСОБА_1 вимог п.33 постанови Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року «Про затвердження Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобовязаних», та ст. 18 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». що полягало у нездійсненні оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобовязаних за місцем їхнього проживання, що призвело до унеможливлення визначення придатності громадян призовного віку, що проживають на території Самострілівської сільської ради, до строкової військової служби.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 42 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", керівники, інші посадові особи органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, а також підприємств, установ та організацій незалежно від підпорядкування і форм власності та громадяни України, винні у порушенні порядку військового обліку, допризовної підготовки, приписки до призовних дільниць, призову на строкову військову службу, проходження служби у військовому резерві, проходження зборів, мобілізаційної підготовки та мобілізаційної готовності, прибуття за викликом до військового комісаріату, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.

Отже, саме на керівників та посадових осіб покладено обов`язок щодо сповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх виклик до військових комісаріатів, забезпечення своєчасного прибуття за цим викликом.

А відповідно до п. 33 Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобовязаних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 921 від 07.12.2016 року, у разі отримання розпорядження районного (міського) військового комісаріату щодо оповіщення призовників і військовозобов`язаних про їх явку на призовні дільниці (пункти попереднього збору) для їх приписки до призовної дільниці, призову на військову службу або на збори військовозобовязаних виконавчі комітети сільських, селищних та міських рад: відбирають картки первинного обліку зазначених у розпорядженні осіб; здійснюють оповіщення зазначених у розпорядженні призовників і військовозобов`язаних за місцем їх проживання під їх особистий підпис у картках первинного обліку.

Одночасно з цим, п. 64 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 352 від 21.03.2002 року, передбачено, що оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці відбувається за наказами районних військових комісарів (додаток 14) і повістками (додаток 15), врученими призовникам через житлово-експлуатаційні організації, домовласників, відповідні виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, де немає військових комісаріатів, керівників підприємств, установ, організацій, навчальних закладів незалежно від підпорядкування і форми власності.

Наказ районного військового комісара розсилається житлово-експлуатаційним організаціям, домовласникам, відповідним виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, на підприємства, в установи та організації,навчальні заклади. Про проведення призову повідомляється через засоби масової інформації.

Отже, відповідач повинен був діяти у відповідності з вищезазначеними постановами Кабінету Міністрів України шляхом направлення на адресу Невірківської сільської ради розпорядження про оповіщення призовників і військовозобовязаних про їх явку на призовні дільниці, наказу про прибуття громадян, які підлягають призову на строкову військову службу, на призовні дільниці та повісток, які, в свою чергу, і повинен був вручити вказаним особам виконавчий орган сільської ради.

Однак, надане представником відповідача та досліджене в судовому засіданні розпорядження ТВО військового комісара Корецького районного військового комісаріату Дем`янчука Ю.В. від 13 лютого 2018 року не містить конкретного адресата кому воно спрямоване, в п. 1 розпорядження не вказано виконавчому комітету якої сільської ради необхідно вжити заходів передбачених розпорядженням, а тому суд не може вважати його належним та допустимим доказом по вказаній справі.

Належних доказів того, що розпорядження було надіслане на адресу Невірківської сільської ради, нею отримане та прийняте до опрацювання також суду відповідачем не надано.

У порушення вимог ст. 277-2 КУпАП, матеріали справи про адміністративне правопорушення взагалі не містять доказів повідомлення позивача про час, дату, місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст.283 КУпАП постанова повинна містити: відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Однак, в постанові №46 від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності в фабулі обставин правопорушення вказано, що ОСОБА_1 не забезпечив відпрацювання розпорядження ТВО військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_1 . Але не вказано відповідні реквізити розпорядження, його номер, дату, не зазначено в яких саме фактичних діях чи бездіяльності проявилося порушення ОСОБА_1 вимог розпорядження, тобто фактично не розкрита об`єктивна сторона адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Зважаючи на наведене суд приходить до висновку про наявність суттєвих порушень процесуальних процедур при притягненні ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, які в кінцевому рахунку призвели до прийняття незаконного рішення.

Вирішуючи питання про притягнення позивача за вказане адміністративне правопорушення, відповідач керувався виключно припущеннями, оскільки представник відповідача не зміг надати суду переконливих доказів порушення ОСОБА_1 вимог законодавства, адже навіть сама оскаржувана постанова не містить викладення обставин вчинення правопорушення, не конкретизовано та не зрозуміло, які саме дії чи бездіяльність з боку позивача призвели до настання наслідків у вигляді неналежної організації оповіщення призовників.
Викладені у постанові висновки не відповідають фактичним обставинам справи, а саме чітко не зазначено в чому полягає суб"єктивна і об"єктивна сторони правопорушення, а тому постанова підлягає скасуванню. Виходячи з цього, суд вважає можливим даний позов задовольнити.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 77, 244-246, 286 КАС України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення № 46 від 18 квітня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 210-1 КУпАП та накладення на нього штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Опришко П.З.