Справа № 310/1155/18
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

24 травня 2018 року Справа № 310/1155/18 ЗП/808/113/18 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Конишевої О.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовною заявою: ОСОБА_1 (71114, АДРЕСА_1)

до: Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23л)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комісія з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бердянської міської ради Запорізької області (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, площа Єдності, 2)

про визнання протиправною бездіяльності суб'єкта владних повноважень та зобов'язання суб'єкта владних повноважень вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

23.02.2018 до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комісія з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бердянської міської ради Запорізької області (третя особа), в якому позивач просить: визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні виплат пенсії позивачу за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно;зобов'язати відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно; вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач має статус внутрішньо переміщеної особи та на даний час перебуває на пенсійному обліку в Бердянському об'єднаному управлінні пенсійного фонду України в Запорізькій області. Разом з тим, відповідачем починаючи з жовтня 2017 року було припинено здійснення пенсійних виплат позивачу. Вказує, що при зверненні до Пенсійного фонду України позивача було повідомлено про те, що виплату пенсії було зупинено у зв'язку із тим, що факт проживання по зазначеній адресі в м. Бердянську не було підтверджено. Вважає такі дії відповідача протиправними та такими, що суперечать вимогам Конституції України, Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування", Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб".

Ухвалою суду Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 26.02.2018 дану позовну заяву передано на розгляд до Запорізького окружного адміністративного суду.

30.03.2018 автоматизованою системою документообігу суду у порядку, визначеному ст. 31 КАС України, для розгляду адміністративної справи № 310/1155/18 обрано суддю Прудивуса Олега Васильовича.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 04.04.2018 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення її недоліків.

На підставі розпорядження керівника апарату суду №116 від 23.04.2018 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ" адміністративна справа №808/156/18 призначена на повторний автоматизований розподіл у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю судді Прудивуса О.В. у зв'язку з хворобою, що передбачає тривале знаходження у лікарняному закладі.

Справа №310/1155/18 (Провадження № ЗП/808/113/18) автоматизованою системою документообігу суду 23.04.2018 передана на розгляд судді Конишевій О.В.

Ухвалою суду від 24.04.2018 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам повідомлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у судовому засіданні 23 травня 2018 року. Відповідачу запропоновано у 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на позовну заяву.

Представник відповідача надав відзив на позов, в якому зазначає, що Законом України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що особам, які перебували на обліку, як одержувачі пенсій, зокрема, в окремих районах Донецької та Луганської областей, які тимчасово не контролюються українською владою, виплата пенсій на підконтрольній українській владі території здійснюється за умови реєстрації пенсіонерів як внутрішньо переміщених осіб. Рішенням комісії з питань щодо призначення і відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 68 від 27.10.2017 ОСОБА_2 відмовлено в поновленні виплат пенсії на підставі того, що актом від 17.10.2017 факт проживання по зазначеній адресі в м. Бердянську не підтверджено. Крім того, зазначає, що згідно довідки від 16 травня 2018 року ОСОБА_1 нараховано за жовтень 2017 року 3930,08 грн., за листопад 2017 року - 3930,08 грн. Виплата нарахованої пенсії буде здійснена у відповідності до постанови № 365 від 08.06.2016 з урахуванням змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 № 335. В задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Від третьої особи пояснень щодо позову до суду не надходило.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд, оцінивши повідомлені позивачем обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали та з'ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, судом встановлено наступне.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1, виданим 07.10.2009 Пенсійним фондом України.

Позивач перебуває на обліку в Бердянському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, як внутрішньо переміщена особа згідно ст. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 №1706-VII з 19.09.2017, на підставі довідки № від 11.09.2017 про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи.

Рішенням комісії з питань щодо призначення і відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам № 68 від 27.10.2017 позивачу відмовлено в поновленні виплат пенсії на підставі того, що актом від 17.10.2017 факт проживання по зазначеній адресі в м. Бердянську не підтверджено.

Позивач не погодившись з такими діями відповідача, звернулася до суду із вказаним позовом.

Згідно зі ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що Закон України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов'язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

З наданого до матеріалів адміністративної справи відзиву судом встановлено, що як на підставу припинення здійснення позивачу пенсійних виплат територіальний орган Пенсійного фонду посилається на факт не підтвердження проживання по зазначеній адресі в м. Бердянську.

20 жовтня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", який відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 №637 "Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам" встановлено, що призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509. Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, здійснюється виключно через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства Державний ощадний банк України. Такі виплати можуть здійснюватися за бажанням особи з доставкою додому, з компенсацією витрат за надання таких послуг, передбачених укладеним відповідно до пункту 3 цієї постанови тристороннім договором.

Тобто, за приписами наведеної норми умовами призначення та продовження виплати пенсій внутрішньо переміщеним особам є знаходження внутрішньо переміщених осіб на обліку місця перебування, що підтверджується довідкою; наявність рахунку в установі ПАТ "Державний ощадний банк" або з доставкою додому весь час дії такої довідки.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Зазначений перелік підстав для припинення виплати пенсії розширеному тлумаченню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 49 цього ж Закону поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з'ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Судом встановлено, що як на підставу припинення здійснення позивачу пенсійних виплат територіальний орган Пенсійного фонду посилається на факт не підтвердження фактичного місця проживання.

Водночас суд зазначає, що не підтвердження фактичного місця проживання не є передбаченою законом підставою для припинення виплати пенсії, а Постанова КМУ №365 є підзаконним нормативно-правовим актом, який обмежує встановлене законодавством право на отримання пенсії позивачем.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Тому, припиняючи нарахування та виплату позивачеві пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому право на отримання пенсії є об'єктом захисту за ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним.

Отже, встановлення судом відсутності законності втручання, тобто вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене суд вважає, що припинення виплати пенсії позивачу з 01 жовтня 2017 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом № 1058-IV, а з точки зору положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

За приписами статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність припинення здійснення пенсійних виплат позивачу. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у нездійсненні виплат пенсії позивачу за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно та зобов'язати відповідача здійснити виплату пенсії позивачу за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача здійснити нарахування та виплату пенсії позивачу за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до довідки Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 16 травня 2018 року позивачу нараховано за жовтень 2017 року - 3930,08 грн., за листопад 2017 року - 3930,08 грн., однак доказів виплати нарахованої суми суду надано не було.

З листа відповідача від 16.01.2018 та довідки про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії від 16.05.2018 вбачається, що виплата пенсії позивачу була відновлена з 01.12.2017.

З грудня 2017 по квітень 2018 включно відповідачем було нараховано і виплачено позивачу пенсію за зазначений період. Однак, за жовтень 2017 та листопад 2017 виплата пенсії позивачу не проводилася.

Враховуючи те що пенсія за жовтень 2017 та листопад 2017 позивачу була нарахована тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, однак за зазначений період пенсія не була виплачена, тому в цій частині позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що приписами ч. 1 ст. 371 КАС України визначено, що негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць.

Оскільки, присуджені позивачу виплати є періодичними та здійснюються з Державного бюджету України, рішення підлягає негайному виконанню у межах суми стягнення за один місяць.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що, відповідно до частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (71114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) до Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23л, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: Комісія з питань призначення/відновлення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Бердянської міської ради Запорізької області (71100, Запорізька область, м. Бердянськ, площа Єдності, 2)- задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, яка полягає у нездійсненні виплат пенсії ОСОБА_1 за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно.

Зобов'язати Бердянське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 за період з жовтня 2017 року по листопад 2017 року включно.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (71114, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) сплачену суму судового збору в розмірі 1409,80 грн. (одна тисяча чотириста дев'ять грн. 80 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Бердянського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (71118, Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Консульська, 23л, ).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

В частині присудження виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць рішення суду виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 24.05.2018.

Суддя О.В. Конишева