Справа № 803/2170/14
Суддя: Гончарова І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року

Київ

справа №803/2170/14

адміністративне провадження №К/9901/4738/18, К/9901/4741/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гончарової І.А.,

суддів - Ханової Р.Ф., Олендера І.Я.

розглянувши в порядку письмового провадження касаційні скарги Ягодинської митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області

на постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 (суддя Валюха В.М.)

та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 (судді Гінда О.М., Качмар В.Я., Мікула І.О.)

у справі №803/2170/14

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ Груп»

до Ягодинської митниці Міндоходів, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області

про скасування рішення, зобов'язання вчинити дії та стягнення шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛКВ Груп» звернулось в суд з позовом до Ягодинської митниці Міндоходів (далі - Митниця) та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області (далі- Казначейство) про скасування рішення митного органу щодо визначення коду товару, зобов'язання Митниці провести митне оформлення транспортного засобу та про стягнення з Казначейства завданої матеріальної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що у вересні 2014 року Товариство до митного оформлення надало митну декларацію № 205070000/2014/038041 та інші документи на автомобіль, зазначивши його згідно з УКТЗЕД як вантажний, проте Митниця помилково, на думку позивача, класифікувала автомобіль за іншим кодом, як вантажопасажирський. Через безпідставну відмову митного органу здійснити митне оформлення автомобіля позивачу завдано шкоду в розмірі 2 160 грн., яка полягає у понесені витрат на оплату стоянки транспортного засобу у зв'язку із неможливістю його митного оформлення.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2014, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015, позов задоволено:

визнано протиправним та скасовано рішення Митниці про визначення коду товару від 02 жовтня 2014 року № КТ-266-2014;

зобов'язано Митницю здійснити митне оформлення товару - транспортного засобу марки Fiat, моделі Doblo 1.3 JTD, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер кузова ZFA 9459 за кодом Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, який вказаний у митній декларації від 18 вересня 2014 року № 205070000/2014/038041;

стягнуто з Митниці Міндоходів на користь Товариства майнову шкоду в розмірі 2 160 грн.

Присуджено з Державного бюджету України на користь Товариства» судові витрати в розмірі 855, 78 грн.

Не погодившись з судовими рішеннями Митниця та Казначейство звернулись до Вищого адміністративного суду України з касаційними скаргами, в яких посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права, просили їх скасувати та відмовити в задоволенні позову. При цьому скаржники зазначив, що суди дійшли помилкового висновку про обґрунтованість позовних вимог невірно оцінивши залучені до справи докази та неправильно застосувавши при цьому норми матеріального і процесуального права.

Товариство відзивів на касаційні скарги не надало.

16.01.2018 справу, в порядку передбаченому Розділом VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діє з 15.12.2017), передано до Верховного Суду.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши та обговоривши доводи касаційних скарг, перевіривши правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2014 позивачем надано Митниці митну декларацію № 205070000/2014/038041 та документи для митного оформлення товару - автомобіля, що був у використанні, марки «Fiat Doblo 1.3 JTD», 2008 року виготовлення.

При цьому позивачем у графі 33 вантажної митної декларації було зазначено код товару , що згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі УКТЗЕД) класифікується, як моторні транспортні засоби для перевезення вантажів.

23.09.2014 посадовою особою пункту митного оформлення Митниці направлено до відділу митних платежів запит з метою перевірки правильності класифікації товару.

Рішенням від 02.10.2014 року № КТ-266-2014 транспортний засіб за кодом УКТЗЕД , тобто як автомобілі легкові та iншi моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобiлi-фургони.

На час звернення позивача до митного органу спірні питання регламентувались Митним Кодексом України (2012 рік), Законом України «Про митний тариф» та іншими нормативними актами, прийнятими на їх виконання.

Наказом Міністерства доходів і зборів України N15 від 14.01.2014 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності.

Так, у відповідності до Пояснень до товарної позиції 8703 (автомобілі легкові) у цій товарній позиції термін "вантажопасажирський автомобіль-фургон", означає транспортний засіб, що має максимально 9 місць для сидіння (включаючи водія), внутрішній простір якого може без конструктивних змін використовуватися для перевезення як людей, так і вантажів.

Деякі моторні транспортні засоби цієї товарної позиції характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що дані транспортні засоби сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів (товарна позиція 8704). Такі ознаки враховуються у випадку, якщо моторний транспортний засіб, зазвичай, має повну масу не більш як 5 т і має єдиний замкнутий внутрішній простір, який включає одну зону для водія і пасажирів і другу зону, яка може бути використана для перевезення як пасажирів так і вантажів.

До цієї групи моторних транспортних засобів відносяться автомобілі, відомі як "багатоцільові транспортні засоби", наприклад, транспортні засоби типу "фургон".

Характерними ознаками конструкції цих транспортних засобів, як правило, є:

(b) наявність вікон у двох бокових панелях задньої частини кузова ;

(с) наявність дверей з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова ;

(d) відсутність стаціонарної панелі або перегородки між зоною для водія з передніми

пасажирами і задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так і вантажів;

(е) наявність ознак комфорту і оздоблення внутрішнього простору, а також пристосувань

(аксесуарів) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу, які властиві

пасажирським салонам транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

Натомість, до товарної позиції 8704 (моторні транспортні засоби для перевезення вантажів) віднесено транспортні засоби, головним чином, призначені для перевезення вантажів, а не для перевезення людей. Ознаки транспортних засобів, які включаються до цієї товарної позиції:

(a) наявність сидінь типу лавок, які не мають пристроїв безпеки (наприклад, ременів безпеки або місць для кріплення і пристосувань для встановлення ременів безпеки) або зручностей для пасажирів в задній зоні позаду зони для водія і передніх пасажирів. Такі сидіння, зазвичай, бувають складаними або виносними для можливості повного використання підлоги задньої зони (транспортні засоби типу "фургон") або окремої платформи (транспортні засоби типу "пікап") для транспортування вантажів;

(b) наявність окремої кабіни для водія і пасажирів та окремої платформи з боковими бортами і відкидним заднім бортом (транспортні засоби типу "пікап");

(c) відсутність вікон в двох бокових панелях задньої частини кузова; наявність дверей без

вікон, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору для вивантаження або завантаження вантажів, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова (транспортні засоби типу "фургон");

(d) наявність стаціонарної панелі або бар'єру між зоною для водія і передніх пасажирів і

задньою зоною;

(e) відсутність в зоні вантажного відділення ознак комфорту і внутрішнього оздоблення, а

також пристосувань, які притаманні пасажирським салонам моторних транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль, щодо якого Митницею прийнято оскаржуване рішення, має ознаки притаманні як позиції 8703 (автомобілі легкові), а саме : наявність вікон у двох бокових панелях задньої частини кузова та дверей з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова, так і ознаки, притаманні позиції 8704 (моторні транспортні засоби для перевезення вантажів), а саме : наявність постійної заводської перегородки між зоною для водія і передніх пасажирів і задньою зоною; відсутність в зоні вантажного відділення ознак комфорту і внутрішнього оздоблення.

Таким чином, з огляду на приписи статті 69 Митного Кодексу України, автомобіль позивача відповідає терміну складний випадок класифікації товару, оскільки у процесі контролю правильності заявленого декларантом коду товару виникли суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Ухвалою суду першої інстанції від 19.11.2014 року призначено товарознавчу експертизу щодо визначення характеристик об'єкту дослідження відповідно до вимог Українського класифікатора товарів зовнішньої економічної діяльності.

Відповідно до висновків судової експертизи від 28.11.2014 року автомобіль «Fiat Doblo 1.3 JTD» є вантажним фургоном, тобто моторним транспортним засобом для перевезення вантажів.

Судову товарознавчу експертизу проведено експертом Нагурним О.В., якому присвоєно кваліфікацію судового експерта. Судовий експерт має відповідну освіту та достатній стаж роботи у якості експерта, є особою не зацікавленою у результатах розгляду справи. Експерта було попереджено про кримінальну відповідальністю по статті 384 КК України. Експертизу проведено з дослідженням автомобіля «Fiat Doblo 1.3 JTD», висновки експертизи логічно витікають з її дослідницької частини та не суперечать їй.

Таким чином відсутні підстави сумніватися в об'єктивності та правильності висновків судової експертизи

Враховуючи це, а також те, що у відповідності до статті 3 (с) Основних правил інтерпретації УКТЗЕД товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються, судами попередніх інстанцій правильно зроблено висновок що відповідач не довів належними та допустимими доказами правильність своїх висновків про те, що автомобіль слід класифікувати за кодом 8703 (автомобілі легкові), а не за кодом 8704 (моторні транспортні засоби для перевезення вантажів).

З приводу доводів Митниці про втручання судів попередніх інстанцій у дискреційні повноваження відповідача шляхом задоволення позову здійснити митне оформлення транспортного за кодом Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, який вказаний у митній декларації Товариства, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до частини 2 статті 69 Митного кодексу України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

Частиною 5 статті 69 Митного кодексу України обумовлено, що у разі наявності складного випадку класифікації товару у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару, при виникненні суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, необхідно застосовувати спеціальні знання, проводити дослідження.

Класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює особа, яка подає декларацію. Орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією і може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта та доведе правильність своїх дій належними та допустимими доказами у випадку оскарження в суді рішення про самостійне визначення митним органом коду товару.

Отже, повноваження відповідача щодо самостійного визначення коду товару не є дискреційними та обумовлені виключно наявністю порушення правил класифікації з боку декларанта.

Водночас, рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що за даних обставин справи суди попередніх інстанцій обрали належний спосіб відновлення порушеного права позивача, який є ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність відповідача.

В той же час, судами неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права під час розгляду позовних вимог, що стосуються стягнення на користь Товариства майнової шкоди в розмірі 2 160 грн. з огляду на таке.

Адміністративний позов щодо стягнення майнової шкоди мотивовано тим, що Товариство понесло витрати на оплату стоянки автомобіля через неможливість його митного оформлення. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, зазначив, що шкоду було завдано незаконним рішенням митного органу, який протиправно визначив код товару 8703 (автомобілі легкові) і це призвело до понесення позивачем витрат.

Загальні підстави відшкодування завданої шкоди внормовано положеннями Глави 82 Цивільного Кодексу України, зокрема статтями 1173,1174, та статтею 22 цього Кодексу.

Умовою для притягнення до відповідальності за завдану шкоду є наявність протиправних дій або бездіяльності, наявність шкоди та безпосередній причинний зв'язок між дією або бездіяльністю і шкодою.

Як зазначалось вище, автомобіль переданий позивачем для проведення митних процедур має одночасно ознаки різних товарних позицій за кодом УКТЗЕД, в зв'язку з чим у митного органу виникли обґрунтовані сумніви щодо правильності визначення Товариством коду товару.

Митним Кодексом України, зокрема, статтями 260,261,269 передбачено можливість у певних випадках здійснювати митне оформлення товару та випуск його у вільний обіг на підставі тимчасової або додаткової декларації, з можливістю подальшої зміни, відкликання та визнання митної декларації недійсною.

Позивач наданим йому правом щодо оформлення тимчасової декларації не скористався, відтак, понесення ним витрат, пов'язаних із оплатою перебування автомобіля на стоянці на підставі договору №462 від 22.04.2014, не має безпосереднього причинного зв'язку з діями митного органу, який здійснював покладені на нього положеннями Митного Кодексу України обов'язки щодо контролю правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД, що унеможливлює задоволення адміністративного позову в цій частині.

Пунктом 2 частини 1 статті 345 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Згідно з і статтею 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 344, 349,351, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційні скарги Ягодинської митниці Міндоходів та Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області задовольнити частково.

Скасувати постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 в частині задоволення адміністративного позову про стягнення Ягодинської митниці Міндоходів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ Груп» майнової шкоди в розмірі 2 160 грн.

Ухвалити в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛКВ Груп» про стягнення майнової шкоди.

В решті постанову Волинського окружного адміністративного суду від 12.12.2014 та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 28.04.2015 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І.А. Гончарова

Судді Р.Ф. Ханова

І.Я. Олендер