Справа № 826/19749/16
Суддя: Бояринцева М.А.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року № 826/19749/16

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого Бояринцевої М.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м.Києві

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 3547-1305 від 03.06.2016,

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі ГУ ДФС у м. Києві № 3547-1305 від 03.06.2016.

В обґрунтування наведених вимог позивач посилається на Податковий кодекс України, Земельний кодекс України та зазначає, що Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві в порушення вимог чинного законодавства нараховано фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 зобов'язання зі сплати земельного податку по земельній ділянці, на якій розташоване нерухоме майно, яке використовується нею в господарській діяльності, оскільки платники єдиного податку звільняються від сплати податку на майно.

Представник відповідача заперечив по суті заявлених позовних вимог з огляду на положення Конституції України, Земельного кодексу України, Податкового кодексу України, рішення Київської міської ради від 03.07.2014 № 23/23 "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Києва" та зазначив про правомірність податкового повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у місті Києві № 3547-1305 від 03.06.2016, оскільки платник єдиного податку звільняється від обов'язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з земельного податку щодо оформленої земельної ділянки, яка використовується для провадження господарської діяльності, проте фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 доказів на підтвердження права власності на земельну ділянку не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення загальною площею 263 кв.м. (3/8 частини від нежитлового приміщення № 610 оздоровчого комплексу, загальною площею 700,60 кв.м за адресою: АДРЕСА_1).

3 червня 2016 року Державною податковою інспекцією в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві, згідно підпункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України винесено податкове повідомлення-рішення форми "Ф" № 3547-1305, яким визначено ОСОБА_1 грошове зобов'язання в розмірі 44 936,24 грн. за платежем: земельний податок з фізичних осіб, код платежу 18010700.

Позивач, не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням оскаржила його в адміністративному порядку.

Рішенням Головного управління ДФС у м. Києві від 09.09.2016 № 5867/А/26-15-10-02-16 залишено без змін податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03.06.2016 № 3547-1315, а скарги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 13.07.2016, від 14.07.2016 (вхідний №А/385/ФОП-08 від 13.07.2016, вхідний № П/387/ФОП-08 від 14.07.2016) - без задоволення.

Як у доказах, так і у заперечення відповідач вказує на рішення № 3547-1315, проте суду його не надає, з матеріалів справи вбачається про прийняття рішення № 3547-1305, яке й є предметом розгляду даної справи.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 18.11.2016 № 12296/А/99-99-11-03-01-25 скасовано податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції в Оболонському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 03.06.2016 № 3547-1305 та рішення, прийняте за результатами розгляду первинної скарги, а скаргу - задоволено.

В рішенні Державної фіскальної служби України зазначено, що при прийнятті податкового повідомлення-рішення та розгляді первинної скарги не враховано, що згідно з положенням пункту 287.8 статті 287 Податкового кодексу України власник нежилого приміщення (його частини) у багатоквартирному жилому будинку сплачує до бюджету податок за площі під такими приміщеннями (їх частинами) з урахуванням пропорційної частки прибудинкової території, а тому нарахування ОСОБА_1 податкового зобов'язання із земельного податку в сумі 44 936,24 грн. є передчасним та необгрунтованим.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов'язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов'язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до підпункту 41.1.1 пункту 41.1. статті 41 Податкового кодексу України (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову, державну митну політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган (далі - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику), його територіальні органи.

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов'язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до статті 36 Податкового кодексу України податковим обов'язком визнається обов'язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов'язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов'язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов'язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України контролюючий орган зобов'язаний самостійно визначити суму грошових зобов'язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від'ємного значення об'єкта оподаткування податком на прибуток або від'ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов'язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Відповідно до пункту 286.5 статті 286 Податкового кодексу України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 56.1, 56.2 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, прийняте за розглядом скарги платника податків, є остаточним і не підлягає подальшому адміністративному оскарженню, але може бути оскаржене в судовому порядку (пункт 56.10. статті 56 Податкового кодексу України).

Пунктом 55.1 статті 55 Податкового кодексу України встановлено, що податкове повідомлення-рішення про визначення суми грошового зобов'язання платника податків або будь-яке інше рішення контролюючого органу може бути скасоване контролюючим органом вищого рівня під час проведення процедури його адміністративного оскарження та в інших випадках у разі встановлення невідповідності таких рішень актам законодавства.

Відповідно до підпункту 60.1.2 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов'язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (пункт 60.3 статті 60 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 28 грудня 2015 року № 1204, податкове повідомлення-рішення складається за кожним окремим податком, збором разом із штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) або штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), передбаченими Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією (штрафом) та пенею за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у тому числі за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення.

У випадках, визначених підпунктом 1 пункту 1 цього розділу, податкове повідомлення-рішення вважається відкликаним з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення (пункту 2 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків).

З огляду на викладені обставини та виходячи з положень підпункту 60.1.2 пункту 60.1, пункту 60.3 статті 60 Податкового кодексу України, пунктів 1, 2 розділу V Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків суд зазначає, що податкове повідомлення-рішення від № 3547-1305 від 03.06.2016 є відкликаним з дня прийняття рішення Державною фіскальною службою України (18.11.2016).

З урахуванням наведеного та з огляду на те, що податкове повідомлення-рішення від № 3547-1305 від 03.06.2016 є відклинаним, відповідно не породжує для платника податків обов'язку по сплаті земельного податку, та не підлягає скасуванню в судовому порядку.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, тому позов визнається таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 139, 241-243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя М.А. Бояринцева