Справа № 158/2578/16а
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року ЛуцькСправа № 158/2578/16а

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Волинський обласний військовий комісаріат, про визнання протиправним та скасування пункт 161 рішення Міністерства оборони України від 08.08.2016 року, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань від 05.08.2016 року №60, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батьку та матері померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 , зобов`язання відповідача призначити та виплатити вказану допомогу у розмірі 344500,00 грн. кожному відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є батьками сержанта ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті отруєння етиловим спиртом в період проходження військової служби за контрактом. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві позивачі вважають, що мають право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) їхнього сина в період проходження військової служби в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Однак, рішенням від 08.08.2016 року Міністерства оборони України, яке оформлене протоколом засідання комісії від 05.08.2016 року №60 позивачам відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги, посилаючись на статтю 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки загибель (смерть) військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння. Вважають вказане рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки відсутні будь-які дані та документальне підтвердження щодо вчинення ОСОБА_3 дій у стані алкогольного сп`яніння, які б спричинили його смерть.

Відповідач в поданих письмових запереченнях на позов позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не визнав (а.с.81-83, том 1). Вважає, що смерть сержанта ОСОБА_3 настала на території військової частини внаслідок гострого отруєння етиловим алкоголем. Вказує на те, що, що військовослужбовець вжив алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В подальшому скоєння відповідного адміністративного правопорушення призвело до гострого отруєння етиловим спиртом, що в свою чергу зумовило смерть військовослужбовця. Наявність причинно-наслідкового зв`язку унеможливлює призначення одноразової грошової допомоги позивачам (батькам військовослужбовця ОСОБА_3 ) в силу вимог статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей. У зв`язку з цим просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року позов у даній справі задоволено повністю (а.с.92-98, том 1). Визнано протиправним та скасовано пункт 161 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 05 серпня 2016 року №60. Зобов`язано Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в порядку та розмірах, визначених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

14 листопада 2017 року Львівський апеляційний адміністративний суд постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року скасував, та прийняв нову постанову, якою позовні вимоги задовольнив частково (а.с.146-153, том 1). Визнав протиправним та скасував пункт 161 рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), звільнених з військової служби від 05 серпня 2016 року №60. Зобов`язав Міністерство оборони України призначити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу в порядку та розмірах, визначених постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975 Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобовязаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві. У задоволенні решти позову відмовив.

Верховний Суд постановою від 27 березня 2018 року постанову Волинського окружного адміністративного суду від 17 березня 2017 року та постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 14 листопада 2017 року скасував та направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.220-225, том 1).

Верховний Суд в постанові вказав на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не надана належна оцінка тому факту, що причиною смерті сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 стало алкогольне отруєння. Відтак, суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що судами попередніх інстанцій неповно досліджені наявні у справі докази та не надано правової оцінки обставинам справи, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи.

Частиною 5 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року дану адміністративну прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадження відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.6, том 2).

У відзиві на позовну заяву від 25.05.2018 року вих. №423 представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби на території військової частини вжив алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, чим скоїв військове адміністративне правопорушення, передбачене ст.172-20 Кодексу України про адміністративні правопорушення. В подальшому скоєння відповідного адміністративного правопорушення призвело до гострого отруєння етиловим спиртом, що в свою чергу зумовило смерть військовослужбовця. А відтак наявність відповідного причинно-наслідкового зв`язку унеможливлює призначення позивачем одноразової грошової допомоги батькам померлого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 в силу вимог статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснено відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Дослідивши докази та письмові пояснення, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 26.11.2013 року ОСОБА_3 був призваний Луцьким ОМВК для проходження військової служби за контрактом.

З 28.05.2014 року неодноразово сержант ОСОБА_3 брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою Військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 01.03.2016 року №1155 (а.с.31, том 1).

Відповідно до свідоцтва про смерть від 05.02.2016 Серії НОМЕР_2 , виданого виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Ківерцівського району Волинської області, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у селі Старичі Яворівського району Львівської області, про що 05.02.2016 складено відповідний актовий запис №7 (а.с. 28, том 1).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть від 05.02.2016 року №21/2016 причину його смерті не встановлено. Лікарським свідоцтвом про смерть від 18.03.2016 року №21/2016, виданим замість попереднього, та довідкою про причину смерті від 18.03.2016 року №21/2016, виданою КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи встановлено, що причиною смерті ОСОБА_3 стало гостре отруєння етиловим алкоголем, на території військової частини в селі Старичі, намір невизначений (а.с.26, том 1).

29.02.2016 року тво начальника штабу-першим заступником командира в/ч польова пошта НОМЕР_1 прийнято наказ №48, відповідно до якого сержанта ОСОБА_3 , командира бойової машини-командира 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті не уточнена, виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.27, том 1). В даному наказі також зазначено, що смерть ТАК пов`язана з виконанням обов`язків військової служби, похований на цвинтарі села Лички Ківерцівського району Волинської області.

Актом спеціального розслідування встановлено, що смерть ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби, та підтверджено, що факт смерті пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби (а.с.24-25). Витяг з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.07.2016 року №3096 вказує, що смерть військовослужбовця настала через гостре отруєння етиловим алкоголем, а причина смерті - одержана в результаті нещасного випадку, ТАК пов`язана із проходженням військової служби (а.с.30, том 1).

Відповідно до вимог чинного законодавства батьки військовослужбовця подали до Волинського ОВК пакет вищевказаних документів для призначення одноразової грошової допомоги, які 03.06.2016 року були надіслані директору Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с.29).

Листом від 06.09.2016 року №1118 військовий комісар ІНФОРМАЦІЯ_3 повернув документи ІНФОРМАЦІЯ_4 та повідомив, що комісія Міністерства оборони України дійшла висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги батькам ОСОБА_3 , оскільки смерть військовослужбовця є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння (стаття 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей), про що свідчить витяг з протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби від 05.08.2016 року №60 (а.с.23, 63).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, загальні засади проходження в Україні військової служби визначаються Законом України Про військовий обов`язок і військову службу від 25.03.1992 року №2232-ХІІ.

Згідно з частиною третьою статті 1 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу військовий обов`язок включає проходження військової служби.

Статтею 1 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Дія цього Закону поширюється на членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти (пункт 2 частина перша стаття 3 Закону №2011-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно до пункту 1 статті другої статті 16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначається Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 .

Відповідно до пункту 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Підпунктом 1 пункту 4 Порядку №975 передбачено, що одноразова грошова допомога призначається у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, якщо смерть настала під час виконання військовослужбовцем обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Згідно з пунктом 5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату загибелі (смерті), рівними частками членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста. Якщо одна із зазначених осіб відмовляється від отримання одноразової грошової допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на її отримання. Заява про відмову від отримання одноразової грошової допомоги повинна бути нотаріально посвідчена в установленому законодавством порядку. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Разом з тим, пунктом 1 статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей передбачено, що призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком: а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом); г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.

Аналогічні положення містить і пункт 19 Порядку №975.

Як слідує з лікарського свідоцтвом про смерть від 18.03.2016 року №21/2016, виданого замість попереднього, та довідки про причину смерті від 18.03.2016 року №21/2016, виданою КЗ ЛОР Львівське обласне бюро судово-медичної експертизи, причиною смерті ОСОБА_3 стало гостре отруєння етиловим алкоголем на території військової частини в селі Старичі, внаслідок випадків ушкодження з невизначеним наміром (а.с.26, том 1).

Зазначене також підтверджується витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 15.07.2016 року №3096, з якого слідує, що причиною смерті військовослужбовця є травма - гостре отруєння етиловим алкоголем, і причина смерті одержана в результаті нещасного випадку, ТАК пов`язана із проходженням військової служби (а.с.30, том 1).

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу від 25 березня 1992 p. №2232-ХІІ військовослужбовці вважаються такими, шо виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира Начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.

Актом спеціального розслідування встановлено, що смерть сержанта ОСОБА_3 настала ввечері 04.02.2016 року в наметі для проживання в польовому таборі військової частини НОМЕР_3 (тіло потерпілого без ознак життя було виявлено близько 23:50 04.02.2016 року) (а.с.24-25, том 1). В 00 годин 05.02.2016 року була його черга бути черговим по намету. Відтак, було встановлено, що смерть сержанта ОСОБА_3 пов`язана з проходженням військової служби.

Суд враховує те, що смерть військовослужбовця ОСОБА_3 настала під час виконання обов`язків військової служби, при цьому судом встановлено, що причиною смерті якого є отруєння алкоголем. Тобто, сержант ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби перебував на території військової частини в нетверезому стані, що спричинило смерть останнього внаслідок гострого отруєння етиловим алкоголем.

Частиною першою статті 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачена відповідальність за розпивання алкогольних, слабоалкогольних напоїв або вживання наркотичних засобів, психотропних речовин чи їх аналогів військовослужбовцями, військовозобов`язаними та резервістами під час проходження зборів на території військових частин, військових об`єктів, або поява таких осіб на території військової частини в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, або виконання ними обов`язків військової служби в нетверезому стані, у стані наркотичного чи іншого сп`яніння, а також відмова таких осіб від проходження огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.

Оскільки актом спеціального розслідування встановлено, що під час тілесного огляду сержанта ОСОБА_3 не було виявлено ознак насилля, тому суд вважає, що ОСОБА_3 під час виконання обов`язків військової служби на території військової частини (військового об`єкта) вжив алкогольні напої та виконував обов`язки військової служби в нетверезому стані, чим скоїв військове адміністративне правопорушення, передбачене статтею 172-20 Кодексу України про адміністративне правопорушення. При цьому, такі дії військовослужбовця у стані алкогольного сп`яніння призвели до його смерті внаслідок гострого отруєння етиловим алкоголем.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідач правомірно відмовив позивачам (батькам померлого сержанта військової служби за контрактом ОСОБА_3 ) у призначенні одноразової грошової допомоги на підставі статті 16-4 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, оскільки в даному випадку призначення і виплата такої одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Відтак, суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, передбачених Конституцією та законами України, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування пункту 161 рішення Міністерства оборони України від 08.08.2016 року, яке оформлене протоколом засідання комісії з розгляду питань від 05.08.2016 року №60, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, та зобов`язанні відповідача призначити позивачам та виплатити вказану грошову допомогу.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 257, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Міністерства оборони України, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення в частині та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення цього Кодексу. Апеляційна скарга може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя В.Д. Ковальчук