Справа № 820/5867/17
Суддя: Русанова В.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5867/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

головуючого судді: Русанової В.Б.

суддів: Бенедик А.П. , Курило Л.В.

за участю секретарів судового засідання - Жданюк А. О., Олійник А. В.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача - Лук'янцева С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року (суддя- Рубан В.В., повний текст складено 05.02.2018 року) по справі № 820/5867/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області № 4 від 24.11.2017 року, № від 24.11.2017 року, № від 24.11.2017 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 року задоволено позов.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області від 24.11.2017 року №, №, №.

ГУ ДФС України у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог зазначило, що судом першої інстанції невірно застосовано пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 , п.п.168.1.3 п.168.1 ст.168 ПК України.

Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. В обґрунтування зазначила, що відповідач при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень не був повністю обізнаний про предмет договорів від 03.05.2006 року № 820/2-27/21/04-5/106 та від 22.05.2008 року № 820/2/03-8/157, та керувався виключно інформацією, відображеною в заявах про сплату заборгованості згідно умов опції 50-50 з частковим анулюванням, а тому протиправно включив до складу її загального річного оподатковуваного доходу суму прощену (анульовану) ПАТ «Укрсоцбанк» у розмірі 432 281,28 грн.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Позивач та його представник в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивачем укладені кредитні договори з ПАТ "Укрсоцбанк" 820/2-27/21/04-5/106 від 03.05.2006 року, № 820/2/03-8/157 від 22.05.2008 р. та отримано два кредити на придбання житла для власних потреб на первинному ринку та його облаштування (а.с. 31 - 42).

За договором кредиту № 820/2-27/21/04-5/106 від 03.05.2006р. отримано в якості кредиту 227162,88 грн., що на день укладання договору складало 45072 доларі США(5,04 за курсом НБУ).

За договором кредиту № 820/2/03-8/157 від 22.05.2008р. отримано в якості кредиту 190605 грн., що на день укладання договору складало 39000 доларі США(4,85 за курсом НБУ).

В якості забезпечення виконання обов'язків по вказаним кредитним договорам укладені іпотечні договори № 820/3-27/21/02-6/200 та № 820/3/03-8/197 від 22.05.2008р.

ПАТ "Укрсоцбанк" листом від 10.08.2016р. № 11.1-186/79/991 повідомив податковий орган, що ПАТ "Укрсоцбанк" (кредитор) було прощено (анульовано) заборгованість фізичній особі ОСОБА_1 відповідно до заяв на сплату заборгованості згідно умов Опції 50-50 з частковим анулюванням від 28.12.2015р. за договорами кредиту від № 820/2-27/04-5/106 від 03.05.2006 року, № 820/2/03-8/157 від 22.05.2008 року на суми 10 654, 21 доларів США та 8059,59 доларів США відповідно.

ПАТ "Укрсоцбанк", як податковим агентом надано податковому органу податковий розрахунок за формою 1ДФ за підсумками звітного періоду, у якому бору основний борг анульовано (прощено) та зазначено суму доходу гр. ОСОБА_1 за ознакою 126 (додаткове благо) в сумі 432 381,28 грн.(а.с.81-82)

Головним управлінням ДФС у Харківській області проведена документальна позапланова невиїзна перевірка ОСОБА_1 з питань повноти нарахувань та сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, за результатами якої складено акт № 17293/20-40-13-14-08/ від 02.11.2017 р.

Актом встановлено порушення позивачем:

- пп. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України, у результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік;

- пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України, у результаті чого визначено суму податкових зобов'язань з податку на доходи фізичних осіб з окремих видів доходів, відмінних від здійснення господарської (незалежної професійної) діяльності за період, що перевірявся, на суму 85867,26 грн., в тому числі по звітних (податкових) періодах: 2015 рік - 85867,26 грн;

- п. 16 прим. 1 Підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, військовий збір у сумі 6485,72.

13.11.17 року позивачем до Головного управління ДФС у Харківській області подано заперечення до акту перевірки, за результатами розгляду яких надано відповідь № 5343К/20-40-13-14-17 від 21.11.2017 року про відсутність підстав для перегляду висновків акту перевірки.

На підставі вказаних висновків відповідачем винесено податкові повідомлення - рішення:

- № від 24.11.2017 року яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на доходи фізичних осіб що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на суму 85 867,26 грн. та накладено штрафні санкції на суму 21 466,82 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 24.11.2017 року яким збільшено суму грошового зобов'язання за сплатою військового збору на суму 6485,72 грн. та накладено штрафні санкції за суму 1621,43 грн.;

- податкове повідомлення - рішення № від 24.11. 2017 року яким накладено штрафні санкції на суму 170 грн.

Позивач, не погоджуючись з рішеннями відповідача звернувся до суду за захистом своїх прав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що анульований за рішенням банку залишок кредиту, отриманого на придбання житла, не є доходом платника податків в розумінні вимог Податкового Кодексу України, який підлягає оподаткуванню в порядку пп. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового Кодексу України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до пп. 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов'язаний з виконанням обов'язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Згідно пп. 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Податкового кодексу України базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Згідно пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов'язання.

Відповідно до абз. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно пп. 165.1.49 п. 165.1 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання;

Згідно з ч. 3 вказаної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 605 Цивільного кодексу України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що визначальною ознакою доходу є фактичне отримання (нарахування) платником податку такого доходу, у зв'язку з чим, анульовані суми тіла кредиту, за змістом абз. «д» пп.164.2.17 пп.164.2 ст.164 Податкового кодексу України, включаються до доходу платника податку в якості додаткового блага, в той час як плата по кредиту (в тому числі у вигляді відсотків) таким доходом платника податку не є.

Додаткові блага в якості оподатковуваного доходу повинні бути нарахованими (виплаченими, наданими) платнику податків.

Задовольняючи позов суд першої інстанції послався на п.8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України.

Відповідно до п.8 пр.1 розділу ХХ ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов'язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Тобто, якщо особа взяла кредит в іноземній валюті до 1 січня 2014 року, а прощення такого боргу відбувалось вже після 1 січня 2015 року, то переводячи суму боргу, з якого буде сплачуватись податок на дохід та військовий збір, після анулювання боргу банком у національну валюту - потрібно застосовувати офіційний курс НБУ станом на 1 січня 2014 року, а саме 7,99300 грн. за 1 дол. США.

Так, із матеріалів справи вбачається, що сума основного боргу (прощеного) в доларах США складає 18 360,36 та 13 755 доларів США, кредит було отримано позивачем в 2006 та 2008р. році, прощення відбулось у 2016 році, а тому, для визначення суми боргу, з якого буде сплачуватись податок на дохід та військовий збір, потрібно застосовувати офіційний курс НБУ станом на 1 січня 2014 року, а саме 7,99300 грн. за 1 дол.

З наведеного вбачається, що сума прощення боргу (кредиту) є додатковим благом, проте ця сума є базою для розрахунку оподатковуваного доходу, - далі з цієї суми має бути вирахувана сума у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті по курсу НБУ на дату зміни валюти зобов'язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню (дата реструктуризації) та сумою такого боргу по курсу НБУ на 01.01.2014 року, тому що ця сума не вважається додатковим благом та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, адже ця сума звільняється від оподаткування згідно з п.8 підрозділу 1 розділу ХХ Кодексу

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що позивачу анульовано суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу ХХ « Перехідні положення» Податкового кодексу України.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що анульована позивачу сума тіла кредиту є доходом, отриманим платником податку, як додаткове благо (в силу абз. «д» пп.164.2.17 пп.164.2 ст.164 ПК України) та підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу .

Посилання суду на пп.165.1 59 п.165 ст.165 ПК України, згідно якого до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) колегія суддів вважає помилковими, тому як закон щодо реструктуризації зобов'язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) на час виникнення спірних правовідносин не прийнято, та доказів прощення боргу позивачу саме з цих підстав матеріали справи не містять.

На порушення пп. 168.1.3 п. 168.1 ст. 168 та пп. 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України податкова декларація про майновий стан і доходи платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 за 2015 рік не подана, суму відповідного доходу не відображено.

Крім того, отримання фізичною особою доходу, зокрема у вигляді вказаного додаткового блага обумовлює виникнення в неї обов'язку зі сплати військового збору з такої суми.

Пунктом 161 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу (підпункт 1.1 пункт 161 підрозділу 10 Кодексу), тобто фізичні особи - резиденти, які отримують доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Отже, оскільки сума прощеного позивачу основного боргу по кредиту є його доходом, який, підлягає оподаткуванню, тому з суми такого доходу позивач зобов'язаний сплатити військовий збір.

З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку, що позивачем не було виконано покладені на нього податкові зобов'язання, а саме не задекларовано та не сплачено ні податок на доходи фізичних осіб, ні військовий збір, що є правовою підставою для притягнення його до відповідальності у вигляді накладення штрафних (фінансових) санкцій та нарахування податковим органом належної до сплати суми податку та військового збору, що в даному випадку відповідає оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням.

Таким чином, приймаючи оскаржувані податкові повідомлення-рішення, відповідач діяв на підставі, у спосіб та в межах повноважень, передбачених чинним законодавством, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування постанови суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 292, 310, 315, 317, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області задовольнити.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.01.2018 р. по справі № 820/5867/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя В.Б. Русанова
Судді А.П. Бенедик Л.В. Курило
Повний текст постанови складено 22.05.2018 року