Справа № 823/1223/18
Суддя: П.Г. Паламар
Дата ухвалення: 2018-05-18 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2018 року справа № 823/1223/18

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Паламаря П.Г.,

за участю секретаря Трегулова Б.Л.,

представника позивача - ОСОБА_1 (за довіреністю),

представника відповідача - Самофал М.С. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_3 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов'язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

14.03.2018 до Черкаського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_3 (АДРЕСА_1) з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131), в якому просить:

-визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, оформлену листом від 12.09.2017 № 7921/6-17, щодо не надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області;

-зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області вчинити дії щодо надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

-скасувати Наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 21.11.2017 № 420 "Про включення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах" в частині включення до земельних ділянок сільськогосподарського призначення для продажу прав на них на земельних торгах, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 50га, яка знаходиться в адміністративних межах Вергунівської сільської ради, номер кадастрового кварталу - НОМЕР_2 (п. 1 переліку) та земельної ділянки для аедення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2га, яка знаходиться в адміністративних межах Вергунівської сільської ради, номер кадастрового кварталу - НОМЕР_2 (п. 3 переліку).

18.05.2018 закінчено підготовче провадження та перейдено до розгляду справи по суті.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з метою реалізації права на отримання земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,0000 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вергунівської сільської ради (за межами населеного пункту), проте отримав відмову у наданні такого дозволу, яка вмотивована тим, що розташування бажаної земельної ділянки на графічних матеріалах не дозволяє визначити та перевірити її на відповідність вимогам законів. Позивач вважає, що рішення відповідача є неправомірним та підлягає скасуванню, оскільки порядок надання земельних ділянок у власність із земель державної власності передбачений ст. 118 ЗК України та яка унормовує чіткі вимоги до переліку документів необхідних для приватизації земельної ділянки, а також встановлює заборону вимагати додаткові матеріали. Позивач також зазначає, що відповідачем не наведено жодної конкретної підстави для відмови, визначеної ч. 7 ст. 118 ЗК України та наголошує, що посилання відповідача на необхідність надання схеми землеустрою і техніко-економічного обґрунтування використання і охорони земель сільськогосподарського призначення, як на підставу для надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення ділянки у власність, є протиправною. Крім того, позивач вважає, що необхідно також скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 21.11.2017 № 420 "Про включення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах", оскільки останній перешкоджає отримання бажаної земельної ділянки позивачем.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідачем подано відзив на позов у встановлений ухвалою суду час, в якому відповідач позовні вимоги не визнав, та просив в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю, аргументуючи свою позицію тим, що відмова є законною та обґрунтованою, прийнята на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, оскільки надані позивачем графічні матеріали на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки не дозволяють визначити та перевірити їх на відповідність вимогам законів та підзаконних актів. Крім того, зазначив, що земельна ділянка яку має намір отримати позивач виставлена на аукціон для продажу права оренди на неї згідно наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.11.2017 № 420.

В судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував з підстав викладених у відзиві.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

14.08.2017 Представник ОСОБА_3 звернувся до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області із клопотанням зареєстрованим за № 14845/0/5-17-СГ, в якому просив надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2,00 га, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вергунівської сільської ради, за межами населеного пункту.

До заяви представником позивача додано:

- копію паспорта та копію картки платника податків;

- копію довіреності представника;

- копію графічних матеріалів з бажаним місцем розташування земельної ділянки;

- довідку з державної статистичної звітності.

Листом від 12.09.2017 № 921/6-17 Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області повідомило представника позивача, про неможливість вирішення порушеного питання, оскільки місце розташування земельної ділянки, зазначеної на графічних матеріалах, не дозволяє визначити та перевірити його на відповідність вимогам законів та підзаконних актів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до статті 14 Конституції України та статті 373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Частиною 2 ст. 22 ЗК України визначено, що до земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги).

При цьому, п. "а" ч.3 ст. 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Пунктом "в" ч. 3 ст. 116 ЗК України визначено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Частиною 4 ст. 122 ЗК України передбачено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою вказаної статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Згідно з ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 вказаного Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Вказана норма кореспондується із положеннями ч. 3 ст. 123 ЗК України, за якою відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із наведених правових норм Земельного кодексу України вбачається, що підставою для відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою.

Виходячи з аналізу вказаних законодавчих положень у системному їх зв'язку, суд приходить до висновку, що перелік підстав для відмови в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Судом досліджено довідку міськрайонного управління Держгеокадастру у Черкаському районі та м. Черкасах Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.07.2017 з графічними матеріалами, на яких зображено бажане місце розташування земельної ділянки.

З даної довідки вбачається, що вона створена відповідальними особами за допомогою програмного забезпечення та містить необхідні дані, що дозволяють визначити місце розташування земельної ділянки по відношенню до навколишньої території та меж адміністративно-територіальних утворень для встановлення відповідності місця розташування об'єкта.

Таким чином, позивач в особі представника, при зверненні до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, подав всі необхідні та належні документи, передбачені нормами Земельного кодексу України.

Проте, відповідач відмовив позивачу в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, з тих підстав, що подана заява не відповідає вимогам статті 118 Земельного кодексу України з посиланням на невідповідність графічних матеріалів.

Земельним кодексом України передбачено механізм безоплатної передачі земель сільськогосподарського призначення у власність та вичерпні підстави для відмови в цьому, а тому відповідач не мав право відмовляти позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність за наявності поданих та перевірених судом документів.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що із аналізу статей 118, 122 Земельного кодексу України вбачається, що отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розроблення проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача законних підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою особі при дотриманні ним вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Щодо вирішення питання про зобов'язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою, суд зазначає, що не може підміняти державний орган рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб'єкта владних повноважень. Такі дії суду виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

При цьому суд звертає увагу, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, за яких судом визнані протиправними дії відповідача.

Посилання відповідача на наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.11.2017 № 420, яким зокрема виставлено на аукціон земельну ділянку, яку має намір отримати відповідач судом відхиляються в зв'язку з тим, що підставою для відмови в задоволенні заяви щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою слугувала невідповідність вимогам статті 118 Земельного кодексу України з посиланням на невідповідність графічних матеріалів. Крім того, на момент спірних правовідносин наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 21.11.2017 № 420 не застосовувався, з причин його відсутності. Доказів виконання наказу від 21.11.2017 № 420 Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області представником відповідача також не надано.

Однак, щодо цього, суд зазначає, що підстави скасовувати наказ Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області від 21.11.2017 № 420 "Про включення переліку земельних ділянок для продажу прав на них на земельних торгах" в частині включення до земельних ділянок сільськогосподарського призначення для продажу прав на них на земельних торгах, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 50га, яка знаходиться в адміністративних межах Вергунівської сільської ради, номер кадастрового кварталу - НОМЕР_2 (п. 1 переліку) та земельної ділянки для аедення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,2га, яка знаходиться в адміністративних межах Вергунівської сільської ради, номер кадастрового кварталу - НОМЕР_2 (п. 3 переліку) також відсутні, оскільки відсутні протиправні дії щодо його винесення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 139, 205, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області, оформлену листом від 12.09.2017 № 7921/6-17 щодо не надання ОСОБА_4 дозволу на розробку проекту із землеустрою про відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області.

Зобов'язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_4 від 14.08.2017 за вх. № 14845/0/5-17-СГ щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою на відведення у власність для ведення особистого селянського господарства, земельної ділянки площею 2,0га в адміністративних межах Вергунівської сільської ради Черкаського району Черкаської області та прийняти рішення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області () на користь ОСОБА_4 (паспорт серії НОМЕР_3; ідентифікаційний номер НОМЕР_1) сплачений судовий збір в сумі 1409 (одну тисячу чотириста дев'ять) грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Київського апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.Г. Паламар

Повний текст рішення виготовлено 29.05.2018