Справа № 686/1624/18
Суддя: Мороз В. О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 686/1624/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі

головуючої судді Мороз В.О.,

за участю секретаря Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції м. Києва про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, -

встановив :

19 січня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м. Києва про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 616094 від 04.01.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, згідно якої його оштрафовано на 425 грн. за те, що він о 11 год. 50 хв. 04 січня 2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 22 км. не мав або не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушилв п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України.

Позивач посилається на те, що він правил дорожнього руху не порушував, його транспортний засіб є застрахований, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.12.2017 р. Зазначає, що дійсно в той день він керував і його було зупинено і від пред'явив поліс на вимогу поліцейського, який є чинним, однак поліцейський склав постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки даного полісу не було у базі. Відсутність у нього страхового полісу, як підстава для притягнення до адміністративної відповідальності, це та обставина, яка не була встановлена поліцейським (не відповідала дійсності). Мали місце сумніви поліцейського (суб'єктивні припущення) щодо дійсності пред'явленого для перевірки страхового полісу №АК/8263328 від 22.12.2017 року, а не сама відсутність полісу.

Позивач в судове засідання не з'явився, представник позивача направив суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити з підстав наведених у позові.

Представник відповідача в судове засідання не з'явилися, направив відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що інспектором під час виконання своїх службових обов'язків, було встановлено, що позивач 04 січня 2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 22 км. не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушилв п. 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху України, а тому стягнення накладено законно. Вказує, що оскаржувана постанова відповідає всім вимогам закону, її суть - обставинам правопорушення. Просив розгляд справи проводити у їх відсутності. На вимогу суду надати відеозапис із нагрудної камери та з відео реєстратора в день події, таких не надав, зазначивши, що відеозаписи пошкоджені.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про Національну поліцію", поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, згідно Конституції та ЗУ "Про Національну поліцію", поліцейський, під час виконання своїх службових обов"язків, зобов"язаний діяти виключно на підставі у порядку у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З постанови в справі про адміністративне правопорушення серії АР № 616094 від 04.01.2018 року вбачається, що позивача притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 126 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у зв'язку із тим, що він 04 січня 2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 22 км. не мав або не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з частиною 1,2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

В силу вимог встановлених правил ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху : створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. При цьому водій має право відступати від вимог Закону та відповідно правил дорожнього рухулише в умовах дії непереборної сили або коли іншими засобами неможливо запобігти власній загибелі чи каліцтву громадян.

Як вбачається з диспозиції ч.1 ст.126 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п.2.1.г Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 р № 1306.(Далі- ПДРУ) водій механічного транспортного засобу зобов'язаний мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Об'єктом даного адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Об'єктивна сторона правопорушення виражається у такій формі: керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Суб'єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого чи непрямого умислу.

Відповідно до положень ч.1 ст.251 КУпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 5 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Відповідно ст. 86 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Із наявних у суду матеріалів, окрім постанови про адміністративне правопорушення, не вбачається сукупності доказів, передбачених ст. 251 КУпАП України, які б свідчили про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення.

Так, судом не встановлено, що позивач 04 січня 2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 22 км. не мав або не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідачем таких доказів суду не надано.

До того ж, транспортний засіб позивача є застрахований, що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.12.2017 р.

Інспектором поліції не враховані положення ст. 62 Конституції України - обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Ніхто не зобов'язаний доводити свою невинуватість.

Відповідачем, в порушення ч. 2 ст. 77 КАС України не доведено та не надано суду доказів щодо правомірності прийнятого рішення, а саме, що про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) ; скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищезазначене, аналізуючи докази по справі в їх сукупності, суд вважає за необхідне прийняти пояснення та доводи позивача та вважати їх обґрунтованими в частині того, що працівником поліції неправомірно винесена постанова, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що позивач вчинив правопорушення передбачене ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме що 04 січня 2018 року, керуючи автомобілем НОМЕР_1 по автодорозі Київ-Чоп 22 км. не мав або не пред'явив поліс обов'язкового страхування цивільно обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а відповідачем таких доказів суду не надано, а тому постанова серії АР № 616094 від 04.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП винесена без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, у зв'язку з чим підлягає скасуванню.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 284 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2 -14, 72-77, 122, 241-255, 286 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Адміністративний позов задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 616094 від 04.01.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України протягом десяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Вінницького апеляційного адміністративного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текс рішення виготовлено 21.05.2018 р.

Суддя: