Справа № 814/2/18
Суддя: Мороз А. О.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Миколаїв.

29 травня 2018 р.справа № 814/2/18
Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Мороза А.О., у спрощеному позовному провадженні розглянув адміністративну справу

за позовомОСОБА_1, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1

до відповідачіввідповідач 1: заступник міського голови з питань діяльності виконавчих органів Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Кольчак Олександр Миколайович, вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002 відповідач 2: Южноукраїнський міський голова ОСОБА_2, вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 відповідач 3: Департамент соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, Бульвар Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, 55002, ідентифікаційний код 22427868

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачівтретя особа 1: Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації, вул. Акіма, 2, м. Миколаїв, 54003, ідентифікаційний код 03194683 третя особа 2: Южноукраїнська міська рада Миколаївської області, вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55000, ідентифікаційний код 33850880

провизнання протиправним і скасування розпорядження від 01.11.17 р. № 307/06-04-к, визнання протиправним і скасування розпорядження від 27.01.17 р. № 16-р, визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, стягнення моральної шкоди
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась із адміністративним позовом до заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Кольчака Олександра Миколайовича (далі - відповідач 1), Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 (далі - відповідач 2 або ОСОБА_2.), Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі - відповідач 3 або Департамент), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Департамент соціального захисту населення Миколаївської обласної державної адміністрації (далі - третя особа 1), Южноукраїнська міська рада Миколаївської області (далі - третя особа 2) із наступними вимогами:

1) визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача 1 № 307/06-04-к від 1 листопада 2017 р.;

2) визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача 2 від 26 січня 2017 р. № 16 в частині п. 1 пп. 1.2.;

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо невиконання постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2017 р., в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та зобов'язати відповідача 2 виконати зазначене рішення суду в частині поновлення позивача на вказаній посаді;

4) стягнути з відповідача 3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, за період з 1 квітня до 31 грудня 2017 р., в розмірі 160 942,50 грн., без утримання загальнообов'язкових податків і зборів;

5) стягнути з ОСОБА_2. моральну шкоду в розмірі 6 000,0 грн.

Стаття 47 ч. 1 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) наділяє позивача правом змінити предмет або підстави позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог шляхом подання письмової заяви не пізніше ніж за п'ять днів до першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач скористався таким правом і до початку першого судового засідання подав суду дві заяви (т. 2 а. с. 40-47, 64-70), з урахуванням яких просить суд:

1) визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача 1 № 307/06-04-к від 1 листопада 2017 р.;

2) визнати протиправним і скасувати розпорядження відповідача 2 від 26 січня 2017 р. № 16 в частині п. 1 пп. 1.2. ппп. 1.2.1.;

3) визнати протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо невиконання постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2017 р., в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області з 10 грудня 2016 р., у період з 1 квітня 2017 р. до 31 січня 2018 р.;

4) стягнути з відповідача 3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення позивача на посаді, за період з 1 квітня 2017 р. до 30 січня 2018 р. включно, в розмірі 176 587,42 грн., без утримання загальнообов'язкових податків і зборів;

5) стягнути з ОСОБА_2. моральну шкоду в розмірі 6 000,0 грн.

Враховуючи, що позивачем дотримані вимоги ст. 47 ч. 1 КАС України, суд приймає до розгляду вищенаведені заяви.

Адміністративний позов обґрунтований таким: рішенням відповідача 2 позивача звільнено з посади начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (далі - Управління). Не погодившись із цим, позивач оскаржив таке рішення до суду, який поновив позивача на зазначеній посаді. Разом із тим, відповідач 2 тривалий час протиправно не виконував судове рішення та провів безпідставні зміни в структурі Управління, наслідком яких стало перейменування Управління в Департамент соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області та скорочення посади начальника Управління. Позивач вважає, що вказані зміни порушують його права, адже вони ускладнюють виконання рішення суду, так як перейменовано орган і скорочена посада, на яку судовим рішенням він був поновлений.

Відповідач 1 подав заяву, в якій зазначив, що підтримує доводи відповідача 2 та клопотав про розгляд справи за його відсутності (т. 2 а. с. 130).

Відповідач 2 пояснив, що позивач неналежним чином виконував свої посадові обов'язки, а крім того, не володіє державною мовою та підписує документи не розуміючи їх змісту. По суті позовних вимог відповідач 2 зазначив, що на теперішній час рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області належним чином виконано, розпорядженням від 29 січня 2018 р. № 21/06-04-к "Про поновлення на роботі" (далі - Розпорядження № 21) позивач поновлений на посаді начальника Управління із одночасним переведенням на посаду директора Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області. Крім того, відповідач 2 зазначив про невірність наданого позивачем розрахунку середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду (т. 2 а. с. 137-138, 143).

Відповідач 3 проти позову заперечив. Оскільки цього відповідача стосується тільки вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, відповідач 3 заперечив проти вірності розрахунку сум, які підлягають стягненню, надавши власний розрахунок (т. 2 а. с. 2-3, 8-9, 139-140).

Третя особа 1 свого представника в судове засідання не направила, відзиву на позовну заяву не подала.

Третя особа 2 надіслала відзив, доводи якого аналогічні доводам відповідача 2 (т. 2 а. с. 23-24).

Позовна заява містила клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, яке було задоволено судом при вирішенні питання про відкриття провадження в адміністративній справі (т. 1 а. с. 2-3).

Крім того, позивач клопотав про витребування доказів, але в судовому засіданні відмовився від свого клопотання, про що судом прийнято ухвалу із занесенням до журналу судового засідання (т. 2 а. с. 33-36, 135-136).

Інших заяв і клопотань від учасників справи не надходило, інших процесуальних дій судом не вчинялось.

Справа розглянута у спрощеному позовному провадженні із викликом сторін.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

8 грудня 2016 р. відповідач 2 прийняв розпорядження № 369/06-04-к, яким позивач, за неналежне виконання посадових обов'язків, був звільнений з посади начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (т. 1 а. с. 38).

Не погодившись із звільненням, позивач оскаржив його до суду. Постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2017 р., яка залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 4 жовтня 2017 р., розпорядження № 369/06-04-к про звільнення позивача скасовано, останнього поновлено на займаній посаді начальника Управління; на Управління покладено обов'язок нарахувати і виплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 грудня 2016 р. до 31 березня 2017 р. в розмірі 31 846,0 грн.; з ОСОБА_2. на користь позивача стягнуто 3 000,0 грн. моральної шкоди. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді начальника Управління та в частині виплати заробітної плати в межах суми стягнення за один місяць, допущено до негайного виконання (т. 1 а. с. 39-47).

Таким чином, незаконність звільнення позивача з посади начальника Управління встановлена судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому в рамках даної адміністративної справи суд не може оцінювати доводи відповідача 2 стосовно неналежного виконання позивачем своїх посадових обов'язків та можливого допущення помилок в роботі, у зв'язку із недостатнім рівнем володіння державною мовою. Крім того, відповідач 2 не позбавлений права притягти позивача до дисциплінарної відповідальності, у разі вчинення нею дисциплінарного проступку в наступному.

Позивач неодноразово звертався до відповідача 2 із листами, в яких просив видати розпорядження про поновлення його на посаді, на які отримував відповіді про неможливість виконання рішення суду (т. 1 а. с. 48-52).

Відповідач 2 і третя особа 2 звертались до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області із заявами про визнання виконавчого листа, виданого цим судом, таким, що не підлягає виконанню і у задоволенні цих заяв було відмовлено (т. 1 а. с. 53-58).

Позивач звернув виконавчий лист до примусового виконання і 30 жовтня 2017 р. відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області відкрито виконавче провадження (т. 1 а. с. 69).

1 листопада 2017 р. відповідач 1 видав розпорядження № 307/06-04-к "Про поновлення на роботі" (далі - Розпорядження № 307) (т. 1 а. с. 73), яким з 10 грудня 2016 р. поновив позивача на посаді начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради та здійснив виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

На переконання позивача, Розпорядження № 307 не може вважатись належним виконанням рішення суду, так як ним його поновлено на посаді, яку він раніше не займав і яка не є тією посадою, з якої його було звільнено. Суд погоджується із такими доводами позивача, з огляду на наступне.

Як вбачається з запису в трудовій книжці позивача, з 26 вересня 2011 р. і до моменту звільнення, він займав посаду начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (т. 1 а. с. 36). У постанові Южноукраїнського міського суду Миколаївської області йдеться про поновлення позивача посаді начальника Управління.

19 січня 2017 р. третя особа 2 прийняла рішення № 487 "Про внесення змін до структури та чисельності виконавчих органів Южноукраїнської міської ради, затвердженої рішенням Южноукраїнської міської ради від 03.11.2016 р. № 341" (далі - Рішення № 487) у п. 3 якого з 1 квітня 2017 р. Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області перейменовано на Департамент соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради (т. 1 а. с. 107-108).

Із змісту Рішення № 487 вбачається, що Департамент не є новоствореною юридичною особою або правонаступником Управління - відбулось тільки перейменування. Підтвердженням цього є і витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осі, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в якому датою первинної реєстрації Департаменту вказано 1994 р. (т. 1 а. с. 60-65).

1 листопада 2017 р. розпорядженням № 211-р третя особа 2 затвердила внутрішню структуру Департаменту, згідно якої введено посаду начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці (т. 1 а. с. 99).

Наказом директора Департаменту, затверджене тимчасове положення про Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради, згідно п. 1.1. якого Управління є структурним підрозділом Департаменту (т. 1 а. с. 101-102).

Відповідно до п. 1.2. посадової інструкції начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці, він підпорядковуєтеся директору Департаменту (т. 1 а. с. 103-105).

Таким чином, до свого звільнення, позивач займав посаду начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, яке, після перейменування, отримало назву Департамент соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради, тобто Управління і Департамент є однією і тією ж юридичною особою. В той же час, Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці, на посаді начальника якого Розпорядженням № 307 позивача було поновлено, є структурним підрозділом Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради, і посада начальника цього Управління створена тільки в листопаді 2017 р. Таким чином, відповідач 2 поновив позивача на іншій (нижчій) посаді, ніж та, яку він займав до звільнення.

В наступному, 29 січня 2018 р. відповідач 2 видав Розпорядження № 21, п. 1 якого позивача поновлено на посаді начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради, а п. 2 з 1 квітня 2018 р. позивача призначено на посаду директора Департаменту, шляхом переведення з посади начальника Управління (т. 2 а. с. 73).

У той же час, докази скасування попереднього Розпорядження № 307 у суду відсутні, а тому, фактично має місце ситуація, коли одночасно існують 2 розпорядження про поновлення позивача на роботі.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про протиправність Розпорядження № 307 та наявність підстав для його скасування.

27 січня 2017 р. відповідач 2 видав розпорядження № 16-р "Про внутрішню структуру Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради" (далі - Розпорядження № 16-р), яке позивач оскаржує в частині п. 1 пп. 1.2. ппп. 1.2.1. (т. 1 а. с. 111-113).

Так, Розпорядженням № 16-р відповідач 2 провів зміни в організації праці Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області і з 1 квітня 2017 р. спірним пунктом ліквідував посаду начальника цього Управління.

Як визначено ст. 2 ч. 1 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Отже, рішення суду повинно бути спрямоване на захист прав особи, яка звернулась до суду - суд не є інструментом нагляду за законністю дій органів і посадових осіб місцевого самоврядування - він вирішує індивідуальні спори.

На момент вирішення даного спору позивач, в силу Розпорядження № 21, призначений на посаду директора Департаменту, шляхом переведення з посади начальника Управління, що є належним виконанням рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, а тому Розпорядження № 16-р не тягне за собою негативних наслідків для позивача та не порушує його прав.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволені позовної вимоги про визнання протиправним і скасування Розпорядження № 16-р.

Оцінюючи наявність підстав для констатування бездіяльності відповідача 2 щодо невиконання рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, суд виходить з наступного.

Як вже відзначалось, постановою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2017 р., розпорядження про звільнення позивача було скасовано, останнього поновлено на посаді начальника Управління, із виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення суду в частині поновлення позивача на посаді допущено до негайного виконання.

В силу обов'язковості судового рішення, відповідач 2 мав обов'язок 1 квітня 2017 р. поновити позивача на посаді начальника Управління. В той же час, як свідчать матеріали справи, відповідач 2 за відсутності причин, які б об'єктивно унеможливлювали виконання рішення суду, не поновлював позивача на посаді до січня 2018 р.

Суд враховує і те, що постановою державного виконавця від 7 грудня 2017 р. на відповідача 2 накладено штраф саме за невиконання рішення суду, а 27 грудня 2017 р., у зв'язку із тим, що боржник (відповідач 2) не виконує судове рішення, виконавче провадження було закрито, із одночасним надісланням повідомлення про вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а. с. 83-84, т. 2 а. с. 49-55).

Відповідачем 2 не надано ніяких пояснень та доказів, у зв'язку із чим з 1 квітня 2017 р. до 29 січня 2018 р., тобто 9 місяців, позивач не був поновлений на посаді, а той факт, що на час прийняття постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, Управління було перейменовано в Департамент, жодним чином не перешкоджало виконанню судового рішення, про що свідчить і подальше прийняття відповідачем 2 Розпорядження № 21.

Таким чином, відповідач 2 допустив протиправну бездіяльність, а тому відповідна позовна вимога підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача 3 середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, суд відзначає таке.

Як передбачено ст. 236 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Як зафіксовано рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області, середня заробітна плата позивача складала 413,59 грн. (т. 1 а. с. 42). Кількість днів затримки невиконання рішення суду за період з 1 квітня 2017 р. (день, наступний за рішенням суду) до 30 січня 2018 р. (день наступний за Розпорядженням № 21), складає 207 днів (квітень 2017 р. 19 днів, травень 2017 р. 20 днів, червень 2017 р. 20 днів, липень 2017 р. 21 день, серпень 2017 р. 22 дні, вересень 2017 р. 22 дні, жовтень 2017 р. 21 день, листопад 2017 р. 22 дні, грудень 2017 р. 20 днів, січень 2018 р. 20 днів). Отже, середній заробіток позивача за вказаний період складає 85 613,13 грн. (413,59х207=85 613,13).

Суд не приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, так як відповідно до вищенаведеної норми КЗпП України, у разі затримки виконання рішення суду, виплачується середній заробіток за час затримки, а не повна заробітна плата із врахуванням окладу, рангу, вислуги, надбавок та премій, як помилково розрахував позивач.

З тих же міркувань не підлягає стягненню на користь позивача матеріальна допомога на соціально-побутові потреби та на оздоровлення.

Також, помилково позивач просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду, без врахування податків та зборів.

Відповідно до ст. 67 ч. 1 Конституції України, кожен зобов'язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За правилами ст. 4 п. 4.1. пп. 4.1.1. Податкового кодексу України, одним з принципів податкового законодавства України є загальність оподаткування - кожна особа зобов'язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу.

Таким чином, із присуджених судом виплат, з позивача необхідно утримати податки та збори.

Що стосується стягнення з ОСОБА_2. моральної шкоди в розмірі 6 000,0 грн., як того просить позивач, суд вважає, що констатування Южноукраїнським міським судом Миколаївської області незаконності звільнення позивача, стягнення цим судом на користь позивача 3 000,0 грн. моральної шкоди, а також встановлення рішенням у цій адміністративній справі протиправної бездіяльності цього відповідача, є достатнім засобом відновлення прав позивача. Крім того, наслідком невиконання рішення суду, є встановлена законодавством відповідальність, а не стягнення моральної шкоди.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 139 ч. 3 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали. Позивач сплатив судовий збір в розмірі 2 560,80 грн., що підтверджується квитанцією № 29 від 27 грудня 2017 р. (т. 1 а. с. 4) і з урахування часткового задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнської міської ради в розмірі 1 280,0 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 19, 139, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) < Відповідач адреса > задовольнити частково.

2. Розпорядження № 307/06-04-к "Про поновлення на роботі", прийняте 1 листопада 2017 р. заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів Южноукраїнської міської ради Миколаївської області Кольчаком Олександром Миколайовичем (вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002), визнати протиправним і скасувати.

3. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування розпорядження № 16-р "Про внутрішню структуру Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради", прийнятого 27 січня 2017 р. Южноукраїнським міським головою ОСОБА_2 (вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), відмовити.

4. Визнати протиправною бездіяльність Южноукраїнського міського голови ОСОБА_2 (вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55002, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2), яка полягає у несвоєчасному виконанні постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2017 р. у справі № 486/29/17, в частині поновлення ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на посаді начальника Управління соціального захисту населення, охорони здоров'я та праці Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, у період з 1 квітня 2017 р. до 30 січня 2018 р.

5. Стягнути з Департаменту соціальних питань та охорони здоров'я Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (Бульвар Цвіточний, 4, м. Южноукраїнськ, 55002, ідентифікаційний код 22427868) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) середній заробіток за час затримки виконання постанови Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 31 березня 2017 р. у справі № 486/29/17, у період з 1 квітня 2017 р. до 30 січня 2018 р., в розмірі 85 613,13 грн. (вісімдесят п'ять тисяч шістсот тринадцять гривень тринадцять копійок).

6. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, (вул. Дружби Народів, 48, м. Южноукраїнськ, Миколаївська область, 55000, ідентифікаційний код 33850880) ( ) на користь ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1 280,0 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень).

7. Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. О. Мороз