Справа № 813/946/18
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№813/946/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року зал судових засідань № 6

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Гулика А.Г.,

секретар судового засідання Жовковська Ю.В.,

за участю:

представники сторін не з'явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов'язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

07.03.2018 до Львівського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області (далі - ГУ НП у Львівській області) , місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Григоренка, 3, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.04.2018, позивач просить суд:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, яке оформлено висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 18.10.2017, про що поінформовано письмовим повідомленням від 21.12.2017 №919/05/17-2017;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.101 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 70-кратному прожитковому мінімуму, встановленому для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплати;

- зобов'язати відповідача нарахувати і виплатити таку допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України та звільнений зі служби через хворобу за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції. Позивачу встановлена 3-тя група інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ. Тому, на його думку, він має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до ст.101 Закону України «Про Національну поліцію» в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про таку виплату. Проте, відповідач у призначенні такої допомоги позивачу відмовив. Позивач вважає вказану відмову безпідставною та необґрунтованою, а тому, звернувся до суду з відповідним позовом.

У письмових поясненнях від 22.05.2018 позивач зазначає про те, що вичерпний перелік підстав для відмови у виплаті одноразової грошової допомоги визначений у ст.101 Закону України «Про Національну поліцію» та п.5 розд. I Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги поліцейським в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 №4 (далі - Порядок №4). У своєму листі від 21.12.2017 №919/05/17-2017 відповідач не вказав жодної з таких підстав.

Відповідач заяву про визнання позову чи відзив на позовну заяву до суду не надав.

Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, належним чином повідомлявся про дату, час і місце його проведення. Проте, подав до суду клопотання про відкладення судового розгляду, в задоволенні якого суд відмовив.

Всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України та звільнений зі служби в поліції через хворобу відповідно до наказу ГУ НП у Львівській області від 29.04.2016 №127о/с.

Відповідно до свідоцтва про хворобу від 26.04.2016 №72 позивачу встановлено захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з довідкою МСЕК серії 10 ААВ №887968 від 26.10.2016 позивачу встановлено третю групу інвалідності на підставі загального захворювання, пов'язаного зі службою в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки МСЕК про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії 12 ААА №002354 від 26.10.2016 позивачу встановлено 40% втрати працездатності (захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ).

Позивач звернувся до ГУ НП у Львівській області з заявою (рапортом) про отримання одноразової грошової допомоги, оскільки захворювання, яке спричинило встановлення йому інвалідності, він отримав під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до висновку ГУ НП у Львівській області про призначення одноразової грошової допомоги, складеного на підставі протоколу №10 від 18.10.2017, позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3 групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ.

Згідно з відповіддю ГУ НП у Львівській області від 21.12.2017 №919/05/17-2017 позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ на підставі п.6 розд.IV Порядку №4. З документів, поданих позивачем вбачається, що йому 22.01.2003 встановлено 20% втрати працездатності, а 26.10.2016 - 45% втрати працездатності.

Не погоджуючись з вказаною відмовою в призначенні одноразової грошової допомоги, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Відповідно до ст.97 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, чинній на момент розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога в разі загибелі (смерті), визначення втрати працездатності поліцейського (далі - одноразова грошова допомога) є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі:

1) загибелі поліцейського, що настала внаслідок протиправних дій третіх осіб, або під час учинення дій, спрямованих на рятування життя людей або усунення загрози їхньому життю, чи в ході участі в антитерористичній операції, під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України або смерті поліцейського внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого за зазначених обставин;

2) смерті поліцейського, що настала під час проходження ним служби в поліції;

3) визначення поліцейському інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із виконанням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

4) визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті;

5) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва) під час виконання ним службових обов'язків, пов'язаних із здійсненням повноважень та основних завдань міліції або поліції, чи участі в антитерористичній операції, захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності;

6) отримання поліцейським поранення (контузії, травми або каліцтва), пов'язаного із проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції, наслідком якого є часткова втрата працездатності без визначення йому інвалідності.

Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Статтею 100 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що визначення інвалідності та ступеня втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейським здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров'я відповідно до закону та інших нормативно-правових актів.

У разі встановлення факту настання смерті поліцейського, а також особи, звільненої зі служби в поліції, внаслідок обставин, зазначених у пунктах 3-6 частини першої статті 97 вказаного Закону, якщо смерть настала протягом шести місяців після отримання інвалідності чи травми, внаслідок отримання яких поліцейський раніше отримував одноразову грошову допомогу згідно із зазначеними пунктами, виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання, зазначеним у вказаному Законі, здійснюється з вирахуванням суми допомоги, отриманої померлим.

У разі визначення інвалідності або часткової втрати працездатності без визначення інвалідності поліцейському, особі, звільненій зі служби в органах поліції, який (яка) на день отримання інвалідності, визначення відсотка часткової втрати працездатності без визначення інвалідності або на день його (її) звільнення з органів поліції займав (займала) посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботу в інтересах держави та її безпеки, із залишенням на службі в поліції, виплата одноразової грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів тих органів державної влади, до яких вони були відряджені.

Виплата одноразової грошової допомоги особам, які мають право на її отримання в разі загибелі (смерті) працівника поліції, якщо поліцейський на день загибелі (смерті) займав посаду в державному органі, установі, організації або у вищому навчальному закладі, які виконують роботи в інтересах держави та її безпеки, із залишенням його на службі в поліції, здійснюється в порядку, визначеному цією статтею.

Одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у частині другій вказаної статті, призначається і виплачується за останнім місцем проходження служби поліцейським.

Якщо особа одночасно має право на отримання одноразової грошової допомоги з підстав, визначених вказаним Законом, та одноразової грошової допомоги або компенсаційної виплати, визначених з різних підстав іншими законами та нормативно-правовими актами, виплата грошових сум здійснюється за однією з підстав за вибором такої особи.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, визначеної цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення в них такого права.

Відповідно до п.5 розд. I Порядку №4 (в редакції, чинній на момент розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги) одноразова грошова допомога не призначається і не виплачується в усіх випадках, зазначених у статті 101 Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до ст.101 Закону України «Про Національну поліцію» призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність, часткова втрата працездатності без визначення інвалідності поліцейського є наслідком:

а) учинення ним діяння, яке є кримінальним або адміністративним правопорушенням;

б) учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп'яніння;

в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров'ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, який доведений судом);

г) подання особою свідомо неправдивої інформації про призначення і виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідач мотивував свою відмову у виплаті одноразової грошової допомоги наявністю обставин, передбачених пунктом 6 Порядку №4 (в редакції, чинній на момент розгляду заяви позивача про призначення одноразової грошової допомоги), відповідно до якого якщо поліцейському протягом двох років після первинного встановлення інвалідності із втратою працездатності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає йому право на отримання грошової допомоги в більшому розмірі, виплата проводиться з урахуванням раніше виплаченої суми на підставі довідки, виданої фінансовим підрозділом за останнім місцем отримання одноразової грошової допомоги.

Проте, Законом України «Про Національну поліцію» не встановлено обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, які передбачені пунктом 6 Порядку №4. Вказана норма Порядку №4 не позбавляє позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, а лише встановлює обмеження в розмірі проведення виплати нарахованої суми грошової допомоги в залежності від часу повторного встановлення інвалідності із втратою працездатності після первинного встановлення втрати працездатності. Так само вказаний пункт Порядку не містить жодних застережень щодо неможливості проведення виплати грошової допомоги у разі встановлення особі після спливу двохрічного терміну іншої групи інвалідності чи більшого відсотку втрати працездатності.

Суд встановив, що в період з 01.01.2007 по 13.04.2018 позивач з документами про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про міліцію» не звертався та, відповідно, таку допомогу не отримував, що підтверджується відповідями ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області від 13.04.2018 №П-22/АЗ/05/17-2018, від 12.04.2018 №В-65/31/01-2018, ПАТ «НАКТ «Оранта» від 26.04.2018 №03-05-22/3024, Львівської обласної дирекції ПАТ «НАКТ «Оранта» від 05.05.2018 №1390/563.

Вичерпний перелік випадків, за яких особі може бути відмовлено у призначенні грошової допомоги, визначено у п.5 розд. I Порядку №4, ст.101 Закону України «Про Національну поліцію», і підстави, з якої виходив відповідач, вказана норма не містить.

Таким чином позивач має право на призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст.100 Закону України «Про Національну поліцію».

Вказана позиція суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 13.02.2018 у справі №808/1866/16.

З огляду на наведене, суд вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню рішення відповідача щодо відмови в нарахуванні та виплаті позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, яке оформлено висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 18.10.2017. Крім того, суд вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та не виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.100 Закону України «Про Національну поліцію».

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідача нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, то така задоволенню не підлягає оскільки суд не вправі втручатися в дискреційні повноваження суб'єкта владних повноважень та давати йому вказівки щодо прийняття конкретного рішення у справі. Тому, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача прийняти рішення щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст.100 Закону України "Про Національну поліцію".

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч.3 ст.2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст.78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.

Відповідно до ст.139 КАС України на користь позивача необхідно стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань судовий збір, пропорційно задоволеним вимогам на суму 704,80грн.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 73-76, 242, 244, 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо відмови в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, оформлене висновком про призначення одноразової грошової допомоги від 18.10.2017.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції у Львівській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ відповідно до ст.100 Закону України «Про Національну поліцію».

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Львівській області прийняти рішення щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст.100 Закону України "Про Національну поліцію".

В задоволенні позовної вимоги щодо зобов'язання Головного управління Національної поліції у Львівській області нарахувати і виплатити позивачу одноразову грошову допомогу, у зв'язку з призначенням 3-ої групи інвалідності, внаслідок захворювання, пов'язаного із проходженням ним служби в органах внутрішніх справ, відповідно до ст.101 Закону України "Про національну поліцію" в розмірі 70-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про таку виплату відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції у Львівській області , місцезнаходження: 79007, м.Львів, пл.Григоренка, 3 за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1, місце проживання: АДРЕСА_1 судовий збір на суму 704 (сімсот чотири)грн. 80коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кодексом адміністративного судочинства України, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене і підписане 29.05.2018.

Суддя А.Г.Гулик