Справа № 806/1251/18
Суддя: Черноліхов Сергій Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2018 року м.Житомир справа № 806/1251/18

категорія 10.2.4

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Черноліхова С.В.,

секретар судового засідання Матвеєва В.К.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представнів відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов'язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом в якому просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови йому у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії з урахуванням грошового забезпечення з якого було сплачено збір на загальнообовязкове державне пенсійне страхування та зобов'язати відповідача здійснити такий перерахунок та виплату пенсії з урахуванням сум матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань на підставі довідок Департаменту забезпечення діяльності ДКВС України №4/1 ДЗД/16-238/176-17 від 20.04.2017 та Управління Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області №43-70 від 23.05.2017 починаючи з 01.02.2018. В обґрунтування позовних вимог, вказав, що з лютого 2017 року перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Вважаючи, що законодавством йому гарантовано право на перерахунок пенсії з урахуванням грошового забезпечення, з якого нараховувалися та сплачувалися до бюджету єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, звернувся до відповідача із відповідною заявою, однак Головним управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно не здійснено перерахунок пенсії позивачу.

Ухвалою судді від 16.03.2018 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (а.с.2-3).

17.04.2018 ухвалою суду призначено адміністративну справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 26.04.2018 (а.с.27).

26.04.2018 оголошено перерву у розгляді справи до 21.05.2018 у звязку із необхідністю одержання додаткових доказів у справі.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримали позов, просили його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечbв щодо задоволення позовних вимог, з підстав викладених у відзиві №4211/08 від 28.03.2018 на адміністративний позов (а.с.21-23). Зокрема зазначив, що матеріальна допомога на оздоровлення та матеріальна допомога на вирішення соціально-побутових питань не належать до надбавок, доплат або підвищень, тобто не є щомісячними додатковими видам грошового забезпечення, які можуть бути враховані у грошове забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_1 звільнений зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України з посади заступника начальника Департаменту забезпечення діяльності Державної пенітенціарної служби України через хворобу, що підтверджується наказом №ДЗД/16-12/179-17 від 30.01.2017 «Про особовий склад» (а.с. 12).

Департамент забезпечення діяльності ДКВС України видав позивачу довідку про доходи №4/1 ДЗД/16-238/176-17 від 20.04.2017, зазначивши розмір грошового забезпечення за період з лютого 2016 до лютого 2017 за посадою заступника начальника департаменту. В подальшому Управлінням Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області видано ОСОБА_1 довідку №43-70 від 23.05.2017 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення за період з серпня 2015 по січень 2016, з якої вбачається, що на всі виплати, які включені в дану довідку, нараховано єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування.

08.02.2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про проведення йому перерахунку призначеної пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань з яких було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування. Просив зробити перерахунок пенсії у встановленому законом порядку та у відповідні строки. До заяви додав: довідки про додаткові види грошового забезпечення, копію пенсійного посвідчення та копію наказу на звільнення (а.с.10).

Відповідач листом №Д-985 від 22.02.2018 відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії, вказуючи на те, що відповідно до ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 (далі-Закон № 2262-XII ) та п.7 постанови Кабінету Міністрів України Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей №393 від 17.07.1992 (далі - Постанова №393), підстави для врахування до грошового забезпечення з якого призначається пенсія матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань відсутні, оскільки вказані виплати не є щомісячними та їх розмір не є фіксованим.

Вважаючи таку відмову необґрунтованою, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Вирішуючи цей спір, суд виходить із наступного.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ч. 3 ст. 46 Конституції України, пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального звязку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, визначаються Законом № 2262-XII.

У преамбулі Закону № 2262-XII (зі змінами та доповненнями) закріплено, що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв'язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Відповідно до статті 43 Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При цьому частиною третьою цієї ж статті Закону № 2262-XII пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообовязкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Постанови №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії.

Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Частиною першою статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" №2011-ХІІ від 20.12.1991 (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №2011-ХІІ) передбачено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Частиною першою статті 9 вищевказаного Закону, встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частиною другою цієї статті визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Аналіз наведених правових норм свідчить на користь висновку, що після 01 січня 2011 року пенсія особам, звільненим з військової служби та деяким іншим категоріям осіб обчислюється, виходячи з сум грошового забезпечення, до якого на підставі статті 9 Закону №2011-ХІІ включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення, одноразові додаткові види грошового забезпечення, з яких сплачувався єдиний соціальний внесок. При цьому розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відтак, встановлено що в період проходження ОСОБА_1 військової служби, в тому числі останні 24 календарні місяці служби підряд перед звільненням, структура, умови та виплата його грошового забезпечення, здійснювалась в порядку встановленому постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" № 1294 від 07.11.2007 (зі змінами та доповненнями, далі постанова №1294).

Підпунктом 3 пункту 5 вказаної постанови надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання надавати військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Зокрема, умови, розмір та порядок виплат військовослужбовцям матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових питань також визначені Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженої наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань №222 від 07.10.2009 (чинної при нарахуванні вказаних одноразових грошових допомог позивачу).

Отже, у контексті наведеного суд відмічає, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням ОСОБА_1 були нараховані та виплачені, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, про що свідчать довідка Державної установи "Генеральної дирекції кримінально-виконавчої служби України №4/1-60 від 04.05.2018 (а.с.45) та довідка №43-70 від 23.05.2017 Управлінням Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області (а.с.14).

Аналіз правових норм, дає підстави вважати, що зазначені виплати є одноразовими додатковими видами грошового забезпечення, які, відповідно до частини другої статті 9 Закону №2011-ХІІ, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців.

У постанові Верховного суду України від 10 березня 2015 по справі № 21-70а15 вказано, що грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, індексація та одноразова грошова допомога при звільненні, з яких сплачено страхові внески на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, відносяться до складу грошового забезпечення військовослужбовців, з розміру якого обчислюється пенсія.

Таким чином, нараховані та виплачені позивачу матеріальна допомога на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань з яких сплачено єдиний соціальний внесок, у відповідності до ч. 3 ст. 43 Закону № 2262-ХІІ підлягають обов'язковому включенню до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що посилання відповідача в листі від 22.02.2018 (а.с.11) на відсутність підстав для врахування до складу грошового забезпечення для здійснення перерахунку пенсії позивача матеріальної допомоги на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, які зазначені у довідках №4/1 ДЗД/16-238/176-17 від 20.04.2017 (а.с.13) та №43-70 від 23.05.2017 (14) є безпідставними.

Зокрема, суд не приймає до уваги, заперечення представника відповідача, стосовно приєднання до матеріалів справи довідки №4-1-60 від 04.05.2018 про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за останні календарні місяці служби підряд перед звільненням), та вказує, що дана довідка надана позивачем на вимогу суду, для підтвердження нарахованого внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування на грошове забезпечення, які ОСОБА_1 отримав за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Відтак, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду в Житомирській області не проведенням позивачу перерахунку пенсії з урахуванням всіх вищезазначених складових порушено гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення, яке має бути відновленим, оскільки до теперішнього часу Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області не здійснено жодної дії для забезпечення права позивача на перерахунок пенсії, що свідчить про протиправну бездіяльності відповідача.

Крім того, під час вирішення спору по суті суд враховує те, що заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту позивача, як пенсіонера органів державної кримінально-виконавчої служби України, у зв'язку, зокрема, з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи, а також з метою повного захисту прав позивача, слід позов задовольнити шляхом визнання протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 та зобов'язання відповідача вчинити вказані дії з 01 лютого 2018 року з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, виплачених за останні 24 місяця перед звільненням, з яких справлявся єдиний соціальний внесок на загальнообов'язкове державне пенсійне страхування.

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

У п. 3 прохальної частини відзиву представником відповідача заявлено клопотання щодо звільнення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від сплати судових витрат.

Суд наголошує, що Законом України від 03.10.2017 № 2147-VIII "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів"(далі - Закон України № 2147-VIII), зокрема, внесено зміни до Закону України від 08.07.2011 № 3674-VI "Про судовий збір" та виключено пункти 18-20 частини першої ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Враховуючи вищевикладене, законодавчо встановлені підстави для звільнення відповідача від сплати судових витрат, зокрема, у випадку їх розподілу в порядку ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, відсутні.

Частиною першою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи.

До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 132 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частина 3 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, визначено, що для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відтак, 09.03.2018 року між позивачем та адвокатом ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги, на підтвердження даного факту, в матеріалах справи міститься ордер (серія ЖТ №49206) на надання правової допомоги (а.с. 30). Встановлено, що адвокат ОСОБА_5 надав позивачу наступні послуги, а саме: надання консультацій з питань поданої позовної заяви, складання позовної заяви (2 години по 400 грн), представництво інтересів замовника в Житомирському окружному адміністративному суді (400 грн).

Факт оплати витрат на правову допомогу позивачем в розмірі 1200 грн підтверджується квитанцією від 26.04.2018 №0.9.1 (а.с. 34).

Європейським судом з прав людини висловлена правова позиція, згідно з якою при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим (остаточне рішення Європейського суду з прав людини від 10 січня 2010 року, №33210/07 і 41866/08) та «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04).

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача, витрат на правову допомогу в розмірі 1200 гривень.

Керуючись статтями 77, 90, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови ОСОБА_1 у проведенні перерахунку та виплати раніше призначеної пенсії на підставі довідки Департаменту забезпечення діяльності ДКВС України №4/1 ДЗД/16-238/176-17 від 20.04.2017 та довідки №43-70 від 23.05.2017 Управлінням Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області.

Зобов'язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.О.Ольжича, 7, м.Житомир, 10003, ) здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, 10031, РНОКПП НОМЕР_1) пенсії з урахуванням матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань на підставі довідки Департаменту забезпечення діяльності ДКВС України №4/1 ДЗД/16-238/176-17 від 20.04.2017 та довідки №43-70 від 23.05.2017 Управлінням Державної пенітенціарної служби України в м.Києві та Київській області з 01.02.2018.

Відмовити у задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо звільнення від сплати судових витрат.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1200 грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Черноліхов

Повне судове рішення складене 24 травня 2018 року