Справа № 826/1045/17
Суддя: Літвінова А.В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

місто Київ

29 травня 2018 року № 826/1045/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Літвінової А.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві

про визнання протиправним та скасування податкової вимоги від 16.12.2016 №3252 17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 №627,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

ОСОБА_1 звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, у якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.12.2016 №3252 17;

- визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 №627.

Позовні вимоги мотивовано тим, що Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві протиправно було складено податкову вимогу від 16.12.2016 №3252-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 № 627, оскільки податкове повідомлення-рішення на підставі якого прийнято оскаржувані вимогу та рішення є скасованим, а отже у контролюючого органу були відсутні підстави для прийняття вказаних рішень.

Відповідач заперечень на позовну заяву не надав.

Адміністративну справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Відповідно до пунктів 10 частини першої Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Розглянувши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд,-

ВСТАНОВИВ:

Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві ОСОБА_1 було винесено податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305, згідно з яким позивачеві було визначено суму податкового зобов'язання зі сплати земельного податку з фізичних осіб у сумі 43 762,91 грн.

Не погоджуючись з вказаним податковим повідомленням-рішенням, ОСОБА_1 звернулась до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві зі скаргою від 26.07.2016 на податкове повідомлення-рішення 16.05.2016 №77-1305, в якій просила скасувати вказане податкове повідомлення-рішення.

За посиланням позивача, рішення про розгляд скарги від 26.07.2017 вона не отримувала.

Разом з тим, 03.01.2017 ОСОБА_1 отримала поштовий конверт, який містив податкову вимогу 16.12.2016 №3252 17, якою позивача зобов'язано сплатити суму податкового боргу за узгодженим податковим зобов'язанням по сплаті земельного податку в розмірі 43 762, 91 грн. та рішення від 16.12.2016 №627 про опис майна у податкову заставу, що перебуває у власності позивача у зв'язку з наявністю податкового боргу.

ОСОБА_1, не погоджуючись з податковою вимогою від 16.12.2016 №3252 17, рішенням про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 №627 та вважаючи їх протиправними, звернулась до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Податкове зобов'язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (підпункт 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно з підпунктом 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Пунктом 56.1 статті 56 Податкового кодексу України встановлено, що рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

Приписами пункту 56.2 статті 56 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов'язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Платник податків одночасно з поданням скарги контролюючому органу вищого рівня зобов'язаний письмово повідомляти контролюючий орган, яким визначено суму грошового зобов'язання або прийнято інше рішення, про оскарження його податкового повідомлення-рішення або будь-якого іншого рішення (пункт 56.5 статті 56 Податкового кодексу України).

Згідно з пунктом 56.12 статті 56 Податкового кодексу України якщо відповідно до цього Кодексу контролюючий орган самостійно визначає грошове зобов'язання платника податків за причинами, не пов'язаними із порушенням податкового законодавства, такий платник податків має право на адміністративне оскарження рішень контролюючого органу протягом 30 календарних днів, що настають за днем надходження податкового повідомлення-рішення (рішення) контролюючого органу.

Відповідно до пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту (пункт 56.9 статті 56 Податкового кодексу України).

За посиланням позивача, що не спростовано відповідачем, податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305 отримано ОСОБА_1 01.07.2016.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.07.2016, тобто в межах строків, передбачених пунктом 56.12. статті 56 Податкового кодексу України, позивач звернулась до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві із скаргою на податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305, в якій просила скасувати зазначене податкове повідомлення-рішення.

Також позивачем було виконано вимоги пункту 56.5 статті 56 Податкового кодексу України та повідомлено відповідача про оскарження його податкового повідомлення-рішення, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія такого повідомлення від 25.07.2016 зі штампом «одержано».

Позивач стверджує, що жодних рішень контролюючого органу про результати розгляду її скарги чи про продовження строку розгляду скарги вона не отримувала.

Так, суд звертає увагу, що матеріали справи також не місять доказів, які б свідчили про зворотнє. Відповідачем відзив на позовну заяву не надано, жодних пояснень стосовно розгляду скарги позивача чи продовження строку дії такого розгляду відповідачем суду також не надано. У судове засідання 27.11.2017 представник відповідача не прибув.

Згідно з приписами частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, відповідач в межах розгляду даної адміністративно справи, покладений на нього приписами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов'язок щодо доказування правомірності винесених рішень, а саме: податкової вимоги від 16.12.2016 №3252 17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 №627 - не виконав.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що контролюючим органом не було винесено вмотивованого рішення за результатами розгляду скарги позивача від 26.07.2016, чим порушено приписи пункту 56.8 статті 56 Податкового кодексу України.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що, в силу приписів пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України, скарга ОСОБА_1 від 26.05.2016 до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305 є задоволеною, а винесене Державною податковою інспекцією у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305 - скасованим.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, податкова вимога від 16.12.2016 №3252-17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 №627 були прийняті відповідачем на підставі скасованого податкового повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305.

Згідно з пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов'язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов'язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов'язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу (пункт 59.3 статті 59 Податкового кодексу України).

Право податкової застави виникає у разі, зокрема, несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов'язання, самостійно визначеної контролюючим органом, - з дня виникнення податкового боргу (пункт 89.1 статті 89 Податкового кодексу України).

Тобто, з норм податкового законодавства вбачається, що право вручення податкової вимоги виникає у контролюючого органу у разі несплати платником податків саме узгодженої суми податкового зобов'язання.

Проте, в даному випадку, податкове повідомлення-рішення від 16.05.2016 №77-1305, яке стало підставою для вручення позивачеві податкової вимоги та рішення про опис майна у податкову заставу є неузгодженим, та, як встановлено судом в процесі розгляду справи, скасованим з врахуванням положень пункту 56.9 статті 56 Податкового кодексу України.

Відтак, виходячи з того, що оскаржувана податкова вимога та рішення про опис майна у податкову заставу були винесена контролюючим органом виключно у зв'язку з наявною, на думку відповідача, у ОСОБА_1 податковою заборгованістю, що виникла у зв'язку з несплатою грошового зобов'язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням від 16.05.2016 №77-1305, яке є скасованим, то податкова вимога від 16.12.2016 №3252 17 та рішення про опис майна у податкову заставу від 16.12.2016 №627 є протиправними та підлягають скасуванню.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.12.2016 №3252-17.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві від 16.12.2016 №627.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дарницькому районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві (02068, м. Київ, вул. Кошиця, буд. 3, ) судові витрати у розмірі 1 280,00 грн. (одна тисяча двісті вісімдесят гривень 00 копійок) на користь ОСОБА_1 АДРЕСА_1 ідентифікаційний код НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статями 292-297 Кодексу адміністративного судочинства України, із урахуванням положень пункту 15.5 Перехідних положень (Розділу) Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Літвінова А.В.