Справа № 640/18139/17
Суддя: Макаренко Я.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 640/18139/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Макаренко Я.М.

суддів: Бартош Н.С. , Мінаєвої О.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП м. Харкова Холодова Ігоря Сергійовича на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018, суддя Попрас В.О., м. Харків, по справі № 640/18139/17

за позовом ОСОБА_2

до Інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП м. Харкова Холодова Ігоря Сергійовича

про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (надалі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до інспектора роти №2 батальйону 2 УПП м. Харкова Холодова Ігоря Сергійовича (надалі по тексту відповідач), в якому просив суд:

-визнати дії інспектора роти №2 батальйону 32 Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Холодова Ігоря Сергійовича щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу сумі 425 грн протиправними;

-скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, інспектора роти №2 батальйону №2 Управління патрульної поліції у м. Харкові ДПП лейтенанта поліції Холодова Ігоря Сергійовича серії БР №200923 від 10.11.2017 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн;

-закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 року адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено.

Скасовано постанову серії БР №200923 у справі про адміністративне правопорушення від 10.11.2017 року, винесену інспектором роти 2 батальйону №2 УПП м. Харкова Холодовим Ігорем Сергійовичем про накладення на ОСОБА_2 штрафу у розмірі 425 грн.

Справу про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП закрито.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 року та відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що порушення позивачем п.2.9 «в», 2.1 «г» Правил дорожнього руху України, відповідальність за порушення позивачем вказаних пунктів Правил дорожнього руху України передбачена ч.1 ст. 126, ч.6 ст.121 КУпАП, підтверджується медіаматеріалами з автомобільного відеореєстратора та нагрудного відеореєстратора, а положення ч.2 ст.77 КАС України не можуть бути причиною для скасування постанови, оскільки справа про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 розглядалася у нічний час та записати відеозапис спілкування й руху автомобіля на фізичний носій інформації не було можливості.

Також зазначив, що механічна помилка в написанні прізвища правопорушника «Косенко» замість «Касеко» не може призвести до скасування постанови, оскільки у постанові про адміністративне правопорушення вказано дійсне посвідчення водія ОСОБА_2

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного розгляду, що відповідно до постанови серія БР № 200923, винесеної відповідачем, 10.11.2017 р. о 01:45 год. за адресою: м. Харків, вул. Ак. Барабашова, 45, ОСОБА_2 керував автомобілем НОМЕР_1 з не освітлюваним номерним знаком у темну пору доби та не мав при собі полісу обов'язкового страхування власника цивільно-правової відповідальності, наземного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.9 в) та п. 2.1 г) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП. За адміністративне правопорушення на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеності в діях позивача складу адміністративного правопорушення належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції погоджується з даними висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів осіб і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень, суд зобов'язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до постанови серія БР № 200923, винесеної відповідачем, 10.11.2017 р. о 01:45 год. за адресою: м. Харків, вул. Ак. Барабашова, 45 позивач керував автомобілем НОМЕР_1 з неосвітлюваним номерним знаком у темну пору доби та не мав при собі полісу обов'язкового страхування власника цивільно-правової відповідальності, наземного транспортного засобу, чим порушив вимоги п.2.9 в) та п. 2.1 г) Правил дорожнього руху України та скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно пункту 2.9. в) Правил дорожнього руху - водієві забороняється керувати транспортним засобом без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби, або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 статті 121 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Згідно пункту 2.1. г) Правил дорожнього руху - водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка").

У відповідності до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України є, зокрема, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З аналізу наведених приписів слідує, що постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху повинна мати відомості про докази, якими керувався суб'єкт владних повноважень при прийнятті рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності та якими підтверджується факт вчинення такою особою адміністративного правопорушення, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис.

Проте, в копії постанови серія БР № 200923, винесеної відповідачем, не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, чим порушено приписи ст. 283 КУпАП.

Отже, оспорювана постанова не відповідає приписам ч.3 ст. 283 КУпАП та належних та допустимих доказів факту, що позивач керував автомобілем НОМЕР_1 з неосвітлюваним номерним знаком у темну пору доби та не мав при собі полісу обов'язкового страхування власника цивільно-правової відповідальності, наземного транспортного засобу, чим порушив вимоги п. 2.9 в) та п. 2.1 г) Правил дорожнього руху України, така постанова не містить.

Таким чином, доказів, що вказують на скоєння позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП до постанови не додано та в самій постанові не зазначено.

Крім того, колегія суддів зазначає, що доводи позивача про те, що страховий поліс був розміщений на правій частині лобового скла його транспортного засобу відповідачем спростовані не були.

Враховуючи відсутність будь-яких належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Оцінюючи аргумент відповідача викладений в апеляційній скарзі про те, що в оскаржуваній постанові прізвище позивача помилково було вказано «Косенко» замість «Касеко» і така механічна помилка не може призвести до скасування постанови, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи винна дана особа в його вчиненні, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Виходячи з аналізу наведеної норми на орган, що розглядає справу про притягнення особи до адміністративної відповідальності покладається обов'язок встановити особу щодо якої вирішується питання про притягнення до адміністративної відповідальності та чи винна ця особа у вчиненні правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст. 283 КАС України постанова повинна містити:найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову;дату розгляду справи;відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування;опис обставин, установлених під час розгляду справи;зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення;прийняте у справі рішення.

Отже, постанова повинна містити, зокрема, відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування.

У вищевказаній постанові прізвище позивача вказано «Косенко».

Отже, відповідачем під час складання постанови не було встановлено особу, стосовно якої розглядалася справа.

Таким чином, під час розгляду справи та складання постанови відповідачем було порушено приписи ч.2 ст. 283 КУпАП.

Оцінюючи аргумент відповідача викладений в апеляційній скарзі про те, що вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126, ч.6 ст.121 КУпАП підтверджується належним доказом, а саме відеозаписом з автомобільного відеореєстратора та з нагрудної камери поліцейського, суд апеляційної інстанції вважає їх безпідставними виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

За вимогами ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних визначених ч.2 цієї статті, повинна містити, зокрема, відомості про технічний засіб, яким здійснено фото і відеозапис.

Однак, оспорювана постанова про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не відповідає вимогам ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки не містить жодного доказу вчинення позивачем адміністративного правопорушення на підставі якого відповідач прийшов до висновку про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Як встановлено під час судового розгляду, оскаржувана постанова не містить даних про технічний засіб, яким здійснено відеозапис правопорушення і як наслідок на даний доказ не може посилатися відповідач та такий доказ не може бути врахований судом. А тому колегія суддів до уваги наданий відповідачем відеозапис на DVD диску ( відеозапис з нагрудної камери поліцейського та автомобільного відеореєстратора) до уваги не приймає.

Враховуючи те, що відповідачем не було надано під час судового розгляду належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення позивачем, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо недоведеності вини позивача у вчиненні правопорушення.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги відповідача колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора роти № 2 батальйону № 2 УПП м. Харкова Холодова Ігоря Сергійовича залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 по справі № 640/18139/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя (підпис)Я.М. Макаренко
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.М. Мінаєва