Справа № 826/7747/13-а
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

25 травня 2018 року

справа №826/7747/13-а

адміністративне провадження №К/9901/2690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач)

суддів: Гончарової І. А., Олендера І. Я.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2013 року у складі судді Арсірія Р. О. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у складі колегії суддів Вівдиченко Т. Р., Бєлової Л. В., Міщука М. С. у справі № 826/7747/13 за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Київгаз» до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків про скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

У травні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Київгаз» (далі - Товариство, платник податків, позивач у справі) звернулося до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків (правонаступник Окружної державної податкової служби - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків Державної податкової служби) (далі - податковий орган, відповідач у справі) про скасування податкового повідомлення-рішення від 13 травня 2013 року № , яким збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств у сумі 8 549 423 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 137 355 грн. 75 коп.

16 серпня 2013 року постановою Окружного адміністративного суду м. Києва, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року, позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги, суди попередніх інстанцій виходили з протиправності спірного податкового повідомлення-рішення внаслідок підтвердження платником податків фактично понесених витрат для визначення розміру прибутку, звільненого від оподаткування на підставі положень пункту 154.8 статті 154 Податкового кодексу України, та відображення таких сум у податковому обліку.

17 липня 2014 року відповідач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, а також клопотання про зупинення виконання судових рішень.

22 липня 2014 року ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито касаційне провадження у справі № 826/7747/13 (суддя Бившева Л. І.). Цією ж ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень з мотивів їх безпідставності.

10 січня 2018 року матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.

11 січня 2018 року матеріали касаційної скарги прийнято до провадження та витребувано з Окружного адміністративного суду м. Києва справу № 826/7747/13.

10 травня 2018 року справа № 826/7747/13 надійшла до Верховного Суду.

У касаційній скарзі податковий орган посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, а саме положень пункту 154.8 статті 154, підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138, 144.1 статті 144 Податкового кодексу України, пункту 8 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 січня 2000 року № 27/4248, пункту 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби», затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 27 квітня 2000 року № 92, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 травня 2000 року № 288/4509, статей 79, 159 Кодексу адміністративного судочинства України, доводить правомірність своїх дій, просить скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив позивача на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у попередньому судовому засіданні, відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані судові рішення відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Товариство є підприємством паливно-енергетичного комплексу, що підтверджується випискою з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу від 05 липня 2013 року № 105/148.

У квітні 2013 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків з питань правомірності декларування у податковій декларації з податку на прибуток за 2012 рік рядка 09 «прибуток, звільнений від оподаткування, або збиток від діяльності, прибуток від якої звільняється від оподаткування», за результатами якої складено акт перевірки від 16 квітня 2013 року № 395/41-20/03346331 (далі - акт перевірки).

Висновком акта перевірки встановлено порушення Товариством вимог підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139, пункту 144.1 статті 144, пункту 154.8 статті 154 Податкового кодексу України, а саме неправомірне зменшення в 4 кварталі 2012 року податку на прибуток на понесені в 2012 році витрати в сумі 40 711 538 грн., в результаті чого занижено податок на прибуток за 4 квартал 2012 року в сумі 8 549 423 грн.

13 травня 2013 року податковим органом на підставі акта перевірки та згідно з підпунктом 2 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України винесено спірне податкове повідомлення-рішення.

Податковим повідомленням-рішенням № за порушення підпункту 14.1.27 пункту 14.1 статті 14, підпункту 139.1.5 пункту 139.1 статті 139, пункту 144.1 статті 144, пункту 154.8 статті 154 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов'язання з податку на прибуток приватних підприємств на 8 549 423 грн. за основним платежем та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 2 137 355 грн. 75 коп. на підставі пункту 123.1 статті 123 цього кодексу.

Склад податкового правопорушення доводиться податковим органом висновком про неправомірне зменшення у 4 кварталі 2012 року податку на прибуток на суми понесених витрат в межах інвестиційної програми в періоді понесення, а не по мірі амортизації, по основним засобам (необоротним активам), витрати на які не відображені в жодному рядку податкової декларації з податку на прибуток за 2012 рік.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики від 05 квітня 2012 року № 358 «Про схвалення інвестиційних програм ПАТ «Київгаз» на 2012 рік» затверджено Інвестиційну програму газопостачального підприємства Публічне акціонерне товариство «Київгаз» на 2012 рік у сумі 510,10 тис. грн. (з урахуванням податку на додану вартість) та у сумі 59 369,28 тис. грн. (з урахуванням податку на додану вартість) та джерела її фінансування.

За наслідками виконання програми позивачем подано до податкового органу звіт про суми податкових пільг за 2012 рік у розмірі 8 549 423 грн., а під час перевірки надано всі первинні документи на підтвердження понесення фактичних витрат.

Підтвердження факту здійснених витрат в межах інвестиційної програми у загальному розмірі 40 711 538 грн. міститься в акті перевірки від 16 квітня 2013 року № 395/41-20/03346331.

Відповідно до положень пункту 154.8 статті 158 Податкового кодексу України звільняється від оподаткування прибуток підприємств паливно-енергетичного комплексу в межах фактичних витрат, що не перевищують загальну річну суму, серед іншого, передбачених інвестиційними програмами, схваленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики, на капітальні вкладення з будівництва (реконструкції, модернізації) міждержавних, магістральних та розподільчих (локальних) електричних мереж, електричних станцій, теплоелектроцентралей, магістральних газопроводів, газорозподільних мереж, підземних сховищ газу та встановлення лічильників газу населенню.

Законодавець при формулюванні положень пункту 154.8 статті 158 Податкового кодексу України використовує поняття «фактичні витрати», яке не є тотожним поняттю витрат, які враховуються при обчисленні об'єкта оподаткування податку на прибуток підприємств на підставі статті 138 Податкового кодексу України. Під фактичними витратами у розумінні пункту 154.8 статті 154 Податкового кодексу України маються на увазі усі дійсні витрати, передбачені інвестиційними програмами реальність здійснення яких підтверджується належними і допустимими первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Верховний Суд погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, що норми статті 154 Податкового кодексу України, що встановлюють пільгові умови оподаткування прибутку підприємств паливно-енергетичного комплексу, є спеціальними по відношенню до положень інших статей Кодексу та не містять будь-яких інших обмежень щодо звільнення від оподаткування прибутку таких підприємств, крім розміру фактичних витрат, які не повинні перевищувати загальну річну суму витрат, передбачену інвестиційними програмами.

Факт понесення Товариством витрат за наслідком виконання інвестиційних програм та їх розмір у цій справі не є спірним, доводи податкового органу зводяться виключно до обґрунтування необхідності застосування загального порядку визначення розміру податку на прибуток, а не спеціального на підставі положень статті 154 Податкового кодексу України.

Верховний Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційна скарга податкового органу залишається без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління Міндоходів - Центрального офісу з обслуговування великих платників податків залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 16 серпня 2013 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 26 червня 2014 року у справі № 826/7747/13 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Р.Ф.Ханова

Судді І.А.Гончарова

І.Я.Олендер