Справа № 640/18459/17
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Сенаторов В.М.

24 травня 2018 р. Справа № 640/18459/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Курило Л.В.,

суддів: Присяжнюк О.В. , Русанової В.Б. ,

за участю секретаря судового засідання - Олійник А.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 року по справі № 640/18459/17

за позовом ОСОБА_3

до Управління патрульної поліції м. Харкова

про визнання дій протиправними, скасування постанови та стягнення суми,

ВСТАНОВИВ:

23.11.2017 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції м. Харкова (далі - відповідач) про визнання протиправними дій інспектора ВАП Управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенанта поліції ОСОБА_4 щодо розгляду адміністративної справи відносно ОСОБА_3 про порушення п.15.10 "д" Правил дорожнього руху України 17.11.2017р.; скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену інспектором ВАП Управління патрульної поліції в м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 122 КУпАП; стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у м. Харкові на користь ОСОБА_3 суми сплаченого штрафу у розмірі 510,00 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції виходить із таких фактичних даних.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 17.11.2017 р. інспектором ВАП УПП у м. Харкові лейтенантом поліції ОСОБА_4 складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БР №200708, згідно з якою ОСОБА_3 визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, та притягнутий до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 510 грн.

За змістом вищевказаної постанови ОСОБА_3, 15.11.2017 р. о 19 год. 40 хв. по вул. Ромена Роллана в районі буд. № 12, у м. Харків, керував транспортним засобом Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1, та здійснив стоянку в місці, де зробив неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10. "д" ПДР України (а.с.9). Копія постанови вручена ОСОБА_3

Не погоджуючись з діями відповідача щодо розгляду адміністративної справи та постановою від 17.11.2017 р. серії АР № 200708, позивач звернувся із зазначеним позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дій щодо винесення постанови.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Статтею 283 КУпАП встановлено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Колегія суддів вважає, що відповідачем дотримано вимоги ст. 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, правомірно винесено оскаржувану постанову та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень, в межах санкції, передбаченої ч.3 ст. 122 КУпАП.

Отже, відповідач під час розгляду адміністративної справи щодо порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України та прийняття спірної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР України).

Згідно з пунктом 1.9. ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 15.10 "д" Правил дорожнього руху стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

За приписами ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на пятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" поліція може застосовувати такі превентивні заходи, зокрема, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 цього Закону поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Судом встановлено, що 15.11.2017р. о 18:48 год. на службовий планшет екіпажу патрульної поліції роти №1 батальону №1 УПП у м. Харкові у складі інспекторів Рябченка А.Б. та Кулакова А.В. надійшов виклик за адресою: м. Харків, вул. Ромена Роллана, буд 12, зроблений на службу "102", про те, що мікроавтобус заважає виїзд, що підтверджується витягом з інформаційно-аналітичної бази "Армор" (а.с. 36).

17.11.2017 р. під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач визнав факт вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП та надав письмові пояснення, в яких зазначив, що 15.11.2017 р. в м. Харків по вул. Ромена Ролана 12 о 17:00 год. він на автомобілі Volkswagen Transporter, номерний знак НОМЕР_1 під'їхав до офісу ТОВ "Охорона пульт" та зупинив свій автомобіль перед автомобілем "Mercedes", номерний знак НОМЕР_2, через що створив неможливість його виїзду, а також про наявність поряд з автомобілем "Mercedes" вільних місць (а.с.45).

Факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується постановою від 17.11.2017 р., наявними в матеріалах справи фотокартками з місця події, що були зроблені інспекторами патрульної поліції, поясненнями ОСОБА_3 ( а.с. 36, 37-41, 45).

З огляду на вищевикладене, колегія суддів апеляційної інстанції вважає доведеним факт вчинення позивачем порушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, а тому оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення від 17.11.2017 р. серії АР № 200708, прийнята відповідачем правомірно.

Оскільки вимога позивача про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень Управління патрульної поліції у м. Харкові на користь позивача суми сплаченого штрафу у розмірі 510,00 грн. є похідною від позовних вимог про оскарження дій відповідача та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, то вона також не підлягає задоволенню.

Доводи апелянта про те, що територія, на якій було скоєно адміністративне правопорушення, не є дорогою (вулицею) або ж прилеглою територією на якій здійснюється дорожній рух і як наслідок не підпадає під сферу дії Правил дорожнього руху, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до п.1.1. ПДР України ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Щодо доводів апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції копії відеозапису з камери спостереження в якості доказу неправомірних дій відповідача колегія суддів зазначає, що він не є належним доказом по справі, оскільки лише частково фіксує факт прибуття працівників патрульної поліції за місцем виклику.

Доводи апеляційної скарги позивача щодо надання ним письмових пояснень про визнання своєї вини під тиском лейтенанта поліції ОСОБА_4, не підтверджені належними доказами та спростовуються добровільною сплатою позивачем штрафу, що підтверджується квитанцією №2325 від 20.11.2017 р. ( а.с.15)

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов'язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно зясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вище викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв'язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 12.04.2018 по справі № 640/18459/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_5
Судді ОСОБА_6 ОСОБА_7