Справа № 810/1472/18
Суддя: Василенко Г.Ю.
Дата ухвалення: 2018-04-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 квітня 2018 року № 810/1472/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Василенко Г.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації про зобов'язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видачі відповідного посвідчення;

- зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації визнати за ОСОБА_1 статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видати посвідчення встановленого зразка.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вона, як особа, якій встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII та постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 «Про затвердження Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, однак відповідач протиправно відмовив їй у цьому, чим позбавив передбачених законом гарантій.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.03.2018 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач відзиву на позовну заяву, заперечень проти позову, будь-яких пояснень, заяв чи клопотань до суду не надіслав. Таким чином, справа розглядалась судом за наявними в ній матеріалами і доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 є громадянкою України, зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1.

02 травня 1997 року позивачу, як особі яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю, Київською обласною державною адміністрацією було видане посвідчення громадянина який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії IV Серії В-І № 807254.

На підставі довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0206601 ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності з 11 березня 2015 року довічно внаслідок захворювання, повязаного з роботами по ліквідації наслідків аварії Чорнобильської катастрофи.

Крім того, згідно з висновком міжвідомчої експертної комісії по встановленню хвороб, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 24.02.2015 № 22 позивачу встановлено низку захворювань, повязаних з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Для встановлення статусу, особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видачі відповідного посвідчення позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради з переліком необхідних документів.

Листом від 11.01.2018 № 98/02-59 Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації відмовив ОСОБА_1 у віднесенні її до осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видачі їй посвідчення встановленого зразка з посиланням на Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII (далі Закон № 76-VIII), яким внесено зміни до Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII (далі Закон № 791а-XII) та виключено зону посиленого радіоекологічного контролю з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідач вважає, що у зв'язку зі змінами в законодавстві, позивач втратила статус потерпілої внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, а отже підстави для визнання за нею статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видачі їй відповідного посвідчення відсутні. Крім того, відповідач зауважив, що довідка МСЕК про встановлення інвалідності, видана позивачу після набрання чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України".

Вважаючи відмову безпідставною, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров'я, соціального захисту потерпілого населення визначені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796-XII (далі - Закон № 796-XII).

Згідно з пунктом другим абзацу першого статті 9 вказаного Закону, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є, зокрема, потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 11 Закону № 796-XII передбачено, що особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, належать до потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

В силу абзацу першого частини першої статті 13 Закону № 796-XII, держава бере на себе відповідальність за завдану шкоду громадянам та зобов'язується відшкодувати її за пошкодження здоров'я або втрату працездатності громадянами та їх дітьми, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону № 796-XII, причинний зв'язок між захворюванням, пов'язаним з Чорнобильською катастрофою, частковою або повною втратою працездатності громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, і Чорнобильською катастрофою визнається встановленим (незалежно від наявності дозиметричних показників чи їх відсутності), якщо його підтверджено під час стаціонарного обстеження постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи уповноваженою медичною комісією не нижче обласного рівня або спеціалізованими медичними установами Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, які мають ліцензію центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я.

Пункти 1 та 4 частини першої статті 14 Закону № 796-XII для встановлення пільг і компенсацій визначають наступні категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи: особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та потерпілі від Чорнобильської катастрофи (статті 10, 11 і частина третя статті 12), щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, хворі внаслідок Чорнобильської катастрофи на променеву хворобу, - категорія 1; особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4.

Відповідно до пункту 2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.01.1997 № 51 (далі Порядок № 51), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, іншими актами законодавства.

Пунктом 10 цього ж Порядку встановлено, що посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, інвалідам із числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких встановлено причинний зв'язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов'язаної з наслідками Чорнобильської катастрофи.

Рішення про видачу або відмову у видачі посвідчення приймається у місячний термін з дня надходження необхідних документів до органу, що видає посвідчення.

Видача посвідчень потерпілим і учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також дружині (чоловіку) або опікуну дітей померлого громадянина, смерть якого пов'язана з Чорнобильською катастрофою, провадиться Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями за поданням місцевих органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування за місцем проживання.

У свою чергу, приписами підпункту 5.31 пункту 5 Положення про департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації, затвердженого розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 01.08.2017 № 397, передбачено, що роботу, пов'язану із визначенням статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інвалідів війни, учасників війни та осіб, на яких поширюється чинність Законів України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та "Про жертви нацистських переслідувань", організовує та координує Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Аналізуючи наведені вище норми, суд дійшов висновку, що до компетенції структурного підрозділу Київської обласної державної адміністрації - Департаменту соціального захисту населення віднесено прийняття рішень з визначення статусу постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи на підставі даних документів заявника, що скеровані до нього місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування за їх поданням.

При цьому, обовязковими умовами, за наявності яких у особи зявляється право на отримання посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 є: 1) наявність у такої особи статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи (зокрема, проживання в зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше чотирьох років станом на 1 січня 1993 року); 2) довідка медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС.

Пунктом 1 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, зокрема, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Як вже зазначалось судом вище, в якості підстави для відмови позивачу у віднесенні її до осіб, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видачі посвідчення відповідного зразка відповідач у своєму рішенні (листі) від 11.01.2018 № 98/02-59 посилається на виключення з 01.01.2015 з Закону України "Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 27.02.1991 № 791а-XII з числа зон, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, зону посиленого радіоекологічного контролю.

Наведені вище обставини, на думку відповідача, виключають можливість встановлення позивачу статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І та видачі їй посвідчення встановленого зразка.

Вказані доводи не приймаються судом до уваги з огляду на наступне.

01.01.2015 набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII, на підставі якого із Закону № 791а-XII виключено абзац п'ятий частини другої статті 2, який визначав ознаки зони посиленого радіоекологічного контролю.

Крім того, Законом № 76-VIII виключено статтю другу Закону № 796-XII, яка визначала категорії зон радіоактивно забруднених територій, в тому числі зону посиленого радіоекологічного контролю.

У свою чергу, положення статей 11-14 Закону № 796-XII з набуттям чинності Закону № 76-VIII, змін не зазнали.

Суд звертає увагу відповідача на те, що виключення законодавцем з 01.01.2015 з правового поля такої зони, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, як зона посиленого радіоекологічного контролю, не тягне за собою позбавлення позивача статусу потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, оскільки наявність такого статусу пов'язана, зокрема, з фактом постійного проживання позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 1 січня 1993 року не менше чотирьох років.

За таких обставин, отриманий позивачем до 01.01.2015 статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4 зберігається за нею довічно, якщо не буде змінений на іншу категорію, а зміни, внесені до законодавства про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, жодним чином не впливають на її право на отримання посвідчення категорії І за наслідками встановлення причинного зв'язку хвороби з Чорнобильською катастрофою.

Крім того, суд зазначає, що проходження позивачем огляду в МСЕК після 01.01.2015, тобто після набрання чинності Законом № 76-VIII, не має правового значення для вирішення питання про визнання за позивачем статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, оскільки, як вже зазначалось судом вище, на момент проходження вказаного огляду позивач вже мала статус потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, який зберігається за нею довічно (або до зміни на іншу категорію).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо встановлення позивачу статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видачі посвідчення встановленого зразка, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача про зобов`язання Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації видати їй посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, суд враховує наступне.

Як вже зазначалось судом вище, видача посвідчень категорії І є виключною компетенцією Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації за наслідками визнання за особою статусу такої, що постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи.

В силу частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 цього Кодексу передбачено, що у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення, зокрема, про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших субєктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку субєктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Цією ж статтею передбачено, що в разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобовязати субєкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

При цьому, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) субєкта владних повноважень поза межами перевірки за такими критеріями.

У свою чергу, ознакою дискреційних повноважень є право субєкта владних повноважень приймаючи рішення, вчиняючи дії чи утримуючись від їх вчинення, діяти із певною свободою розсуду, тобто можливістю обрати одне з кількох юридично допустимих рішень.

Разом з тим, за наявності у позивача посвідчення особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 4, та довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності, пов'язаної з наслідками аварії на Чорнобильській АЕС, у відповідача є лише один можливий варіант вчинення дій - прийняти рішення про визнання за позивачем статусу особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видати їй посвідчення встановленого зразка.

Суд констатує, що задоволення вимоги про зобов'язання відповідача вчинити передбачені чинним законодавством дії, відступити від яких він не мав права, однак незаконно відмовився їх вчиняти, чим порушив конституційні права людини і громадянина, не є втручанням у компетенцію суб'єкта владних повноважень.

За таких обставин, суд, з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача, вважає за необхідне зобовязати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації визнати за ОСОБА_1 Євгеніївніою статус особи, постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, та видати їй посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є субєктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань субєкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, витрати позивача, пов'язані зі сплатою судового збору у сумі 704 грн. 80 коп., підлягають відшкодуванню з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації.

Керуючись статтями 9, 14, 72-77, 90, 139, 143, 205, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправною відмову Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації щодо встановлення ОСОБА_1 статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видачі відповідного посвідчення.

Зобов'язати Департамент соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації визнати за ОСОБА_1 статус особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи І категорії та видати посвідчення встановленого зразка.

Стягнути з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) витрати, пов'язані зі сплатою судового збору у розмірі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Василенко Г.Ю.