Справа № 200/2746/13-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

Київ

справа № 200/2746/13-а

адміністративне провадження № К/9901/14766/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Кравчука В. М., Берназюка Я. О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №200/2746/13-а

за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії;

за касаційною скаргою Дніпропетровської міської ради на постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року (у складі судді Кудрявцевої Т. О.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року (у складі колегії суддів: Панченко О. М., Чередниченко В. Є., Коршуна А. О.), установив:

I. ПРОЦЕДУРА

1. У лютому 2013 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо розгляду клопотання від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселка в м. Дніпропетровську;

- зобов'язати відповідача розглянути клопотання від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на земельній ділянці в районі вул. Веселка в м. Дніпропетровську.

2. В обґрунтування вказаних вимог позивач вказувала, що нею в квітні 2010 року до Дніпропетровської міської ради було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселка у м. Дніпропетровську разом з графічними матеріалами. Однак, до теперішнього часу Дніпропетровською міською радою не було прийнято жодного рішення, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на земельній ділянці в районі вул. Веселка у м. Дніпропетровську.

3. Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність Дніпропетровської міської ради щодо розгляду клопотання ОСОБА_2 від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселка в м. Дніпропетровську.

Зобов'язано Дніпропетровську міську раду розглянути клопотання ОСОБА_2 від 01 квітня 2010 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселка в м. Дніпропетровську.

4. Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідач, Дніпропетровська міська рада, в травні 2016 року звернулася з касаційною скаргою до Вищого адміністративного суду України. Просила скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити повністю та закрити провадження по справі.

5. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30 травня 2016 року у зазначеній справі було відкрито провадження.

6. У заперечені на касаційну скаргу, який надійшов до Вищого адміністративного суду України 24 червня 2016 року, позивач заперечує проти доводів скаржника з підстав, якими керувалися суди першої та апеляційної інстанції, приймаючи своє рішення.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

8. Відповідно до пп. 4 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

9. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 02 лютого 2018 року у даній справі визначено суддю-доповідача Анцупову Т. О.

10. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року було прийнято до провадження справу №200/2746/13-а, закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду і призначено касаційний розгляд в порядку письмового провадження на 23 травня 2018 року.

II. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

11. Судами попередніх інстанцій установлено:

- в жовтні 2006 року ОСОБА_2 було подано до Дніпропетровської міської ради заяву на отримання земельної ділянки в районі вул. Оранжевої та Фіалкової у м. Дніпропетровську;

- 12 жовтня 2006 року її заяву було направлено до Головного архітектурно-планувального управління, для розробки містобудівного обґрунтування, щодо розміщення присадибної ділянки;

- 17 січня 2008 року Земельним управлінням Дніпропетровської міської ради було видано ОСОБА_2 матеріали обґрунтування місця розташування об'єкта і формуляр погодження місця розташування об'єкта відповідними службами зазначеними в формулярі. ОСОБА_2 були отримані висновки відділу Державного управління охорони навколишнього середовища у Дніпропетровській області, головного лікаря міської санітарно - епідеміологічної станції, Дніпропетровського обласного центру охорони історико - культурних цінностей та управління економіки міської ради;

- 05 грудня 2009 року набрали чинності зміни до Земельного кодексу України, за якими погодження місця розташування об'єкта та реєстрації територіальної зони виключено з процедури оформлення прав власності на земельну ділянку. У зв'язку з цим ОСОБА_2 01 квітня 2010 року до Дніпропетровської міської ради було подано клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселка у м. Дніпропетровську разом з графічними матеріалами.

12. На момент звернення ОСОБА_2 до суду відповідач не прийняв жодного рішення, щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на земельній ділянці в районі вул. Веселка у м. Дніпропетровську.

13. Вважаючи таку бездіяльність неправомірною, ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом.

ІІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

14. Оцінюючи доводи та заперечення сторін, суди попередніх інстанції дійшли висновків, що спірні правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані:

- статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

- відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин;

- згідно ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування;

- відповідно до п. 1 ст. 122 Земельного кодексу України міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі, зокрема, надання у користування земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості);

- згідно з вимогами ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та висновки конкурсної комісії (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства);

- вимогами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, в редакції на час виникнення спірних правовідносин,районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку;

- відповідно до п. 10 ст. 118 Земельного кодексу України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду;

15. Судами попередніх інстанцій встановлено, що клопотання позивача 06 травня 2010 року було передано для підготовки рішення на розгляд сесії Дніпропетровської міської ради (а. с.14, т. 1), проте, на час розгляду справи судом першої інстанції відповідачем не було прийнято рішення надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надано мотивованої відмови у його наданні.

16. Суд апеляційної інстанції у своєму висновку вказував, що відповідь на клопотання позивача від 01 квітня 2010 року земельним управлінням Дніпропетровської міської ради було направлено лист від 23 листопада 2010 року № 13/9-3612, в якому відповідач повідомив, що «на підставі наданих матеріалів земельним управлінням міської ради було підготовлено відповідні проекти рішень, але у зв'язку з наявністю листа ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» від 26 жовтня 2010 року № 0002/81-71 продовжити роботу не вбачається можливим до вирішення питання щодо вилучення із постійного користування ВАТ «Дніпропетровський машинобудівний завод» (а. с. 51, т. 1).

17. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що лист від 23 листопада 2010 року № 13/9-3612 не є рішенням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на клопотання позивача від 01 квітня 2010 року. Також зазначений лист не містить передбачених ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України підстав для відмови позивачу у наданні дозволу.

18. Враховуючи вище викладене, суд першої та апеляційної інстанції дійшли висновку, що відповідач, в порушення ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не виконав покладений на нього обов'язок, а саме не розглянув клопотання позивача на пленарному засіданні міської ради та не прийняв відповідне рішення з цього питання.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

19. Скаржник у своїй касаційній скарзі не погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, вважає їх необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій у зазначених судових рішеннях неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, що призвело до ухвалення незаконних судових рішень у справі.

Судом апеляційної інстанції не було враховано, а позивачем не повідомлено суду обставини які мають суттєві значення для розгляду справи, а саме:

- в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала на розгляді справа № 200/5976/13 за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради про зобов'язання вчинити певні дії. 30липня 2013 року було розглянуто справу та винесено рішення яким також зобов'язано Дніпропетровську міську раду протягом одного місяця після набрання рішення законної сили розглянути питання про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Веселка в м. Дніпропетровську згідно її клопотання від 01квітня 2010 року;

- Дніпропетровською міською радою на виконання постанови про відкриття виконавчого провадження від 04 липня 2014 року за виконавчим листом № 200/5976/13 виданим 16 червня 2014 року прийнято рішення від 29 жовтня 2014 року «Про відмову гр. ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку в районі вул. Веселки».

Також скаржник стверджує, що відсутність рішення міської ради не є достатнім підтвердженням бездіяльності міської ради, оскільки прийняття рішення є результатом проходження відповідної, передбаченої, земельним законодавством процедури підготовки цього рішення.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

20. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 Кодексу адміністративного судочинства України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

21. Доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не було враховано, а позивачем не повідомлено суду обставини розгляду справи № 200/5976/13 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська, є припущеннями скаржника, оскільки в матеріалах справи на стадії апеляційного розгляду містились докази, які свідчили про протилежне.

В заперечені ОСОБА_2 від 06 серпня 2014 року на апеляційну скаргу повідомлялося, що 30 липня 2013 року було винесено рішення по цивільній справі № 200/5976/13, яким зобов'язано Дніпропетровську міську раду протягом одного місяця після набрання рішенням законної сили розглянути питання про надання згоди на розроблення проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки по вул. Веселка в м. Дніпропетровську згідно її клопотання від 01 квітня 2010 року в задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено (а. с. 49 - 50, 52, т. 1). Зазначене рішення було скасовано рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 липня 2015 року, копія зазначеного рішення міститься в додатках до заперечення на касаційну скаргу.

22. Також колегія суддів не може погодитись з доводами скаржника, що відсутність рішення міської ради не є достатнім підтвердженням її бездіяльності, оскільки судами першої та апеляційної інстанції було надано належну оцінку бездіяльності відповідача, який в порушення ст. 118 Земельного кодексу України та ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», не виконав покладений на нього обов'язок, а саме не розглянув клопотання позивача на пленарному засіданні міської ради та не прийняв відповідне рішення з цього питання.

23. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судами попередніх інстанцій рішень.

24. Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

25. Згідно ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

26. З огляду на викладене, висновки судів попередніх інстанцій є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

Керуючись ст. 242, 341, 345, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Дніпропетровської міської ради залишити без задоволення.

Постанову постанову Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 червня 2013 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2016 року у цій адміністративній справі № 200/2746/13-а залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач Т. О. Анцупова

Суддя В. М. Кравчук

Суддя Я. О. Берназюк