Справа № 308/6009/17
Суддя: Світлик О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/6009/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.05.2018 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Світлик О.М.,

при секретарі судового засідання Гайданці Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді адміністративну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, до в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, звернулася в суд з адміністративним позовом до в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 14.06.2017 року в.о. заступником начальника Закарпатської митниці ДФС начальником управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 винесено постанову у справі про порушення митних правил № 8886/30500/17 від 14.06.2017 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчинені адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Вважає, що вищевказана постанова винесена безпідставно, з огляду на наступне.

29.04.2016 року, приблизно о 23.00 год., ОСОБА_1 перетинала митний кордон України через митний пост «Ужгород» в напрямку «вїзд в Україну» пасажиром на автомобілі «BMW» з особами, що погодилися перевезти її через митний кордон. Для проходження митного та прикордонного контролю ОСОБА_1 передала водію закордонний паспорт. Під час перевірки документів із автомобіля вона не виходила. У ОСОБА_1 склалося враження, що водія автомобіля «BMW» добре знають на митному пості, оскільки останній вільно спілкувався з прикордонниками та митниками. Після проходження контролю водій автомобіля повернув ОСОБА_1 закордонний паспорт і на автомобілі «BMW» вони виїхали за межі митного посту «Ужгород». 03.05.2017 року при перетині кордону в пункті пропуску митний пост «Тиса» ОСОБА_1 стало відомо, що невідомими особами 29.04.2016 року без її згоди ввезено на її імя автомобіль марки BMW. У звязку із незаконним ввезенням автомобіля 11.05.2017 року ОСОБА_1 було подано до Ужгородського ВП заяву про вчинення щодо неї правопорушення, результат розгляду якої ОСОБА_1 не відомий.

Представник позивача зазначає, що 03.05.2017 року при перетині кордону в пункті пропуску митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС щодо ОСОБА_1 був складений протокол про порушення митних правил за ч. 3 ст. 470 МК України.

14.06.2017 року під час розгляду справи ОСОБА_1 було повідомлено відповідача про відсутність підстав для притягнення її до адміністративної відповідальності, оскільки 29.04.2016 року вона не ввозила на митну територію України легковий автомобіль марки «ВМW», модель «525», реєстраційний номерний знак Словацької республіки SА668СТ, так як вона не вміє керувати автотранспортними засобами, вона не має водійських прав, не подавала митному органу жодного документа на ввезення вказаного автомобіля, оскільки не виходила із автомобіля під час митного контролю, не надавала жодній особі дозволу на ввезення на митну територію України вказаного автомобіля, не має візи Словацької республіки, тощо. Також було повідомлено відповідача про подання до відділу поліції заяви про злочин щодо незаконного ввезення на її імя третіми особами автомобіля «BMW». Проте, відповідач не взяв до уваги викладене та 14.06.2017 року виніс постанову у справі про порушення митних правил № 8886/30500/17 від 14.06.2017 року, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 грн.

Обґрунтовуючи позов представник позивача вказує, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, оскільки відсутні субєкт, субєктивна сторона, обєктивна сторона вказаного правопорушення.

Зауважує, що субєктом адміністративного правопорушення визнається особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння і здатна нести адміністративну відповідальність (володіє адміністративні деліктоздатністю). ОСОБА_1 не є належним субєктом адміністративного правопорушення у даній справі, оскільки 29.04.2016 року не ввозила легковий автомобіль марки «ВМW», модель «525», реєстраційний номерний знак Словацької республіки SА668СТ, на митну територію України, не подавала митному органу жодного документа на ввезення вказаного автомобіля, не надавала жодній особі дозволу на ввезення на митну територію України вказаного автомобіля, не має спеціального права користування автотранспортними засобами, не вміє керувати автотранспортними засобами, не має візи Словацької Республіки. Також було повідомлено відповідача про подання до відділу поліції заяви про злочин щодо незаконного ввезення на її імя третіми особами автомобіля «BMW». Незаконні дії третіх осіб щодо ввезення вказаного автомобіля на імя ОСОБА_1 не дає підстави визначати її субєктом адміністративного правопорушення.

Враховуючи викладене, представник позивача стверджує, що у справі про порушення митних правил № 8886/30500/17 відсутній субєкт адміністративного правопорушення.

Також представник позивача зазначає, що відповідачем не встановлений намір, мотив та мета вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1, а тому, враховуючи викладене, у справі про порушення митних правил № 8886/30500/17 відсутня субєктивна сторона складу адміністративного правопорушення. Крім того, відповідачем не встановлено, якою дією чи бездіяльністю вчинене правопорушення ОСОБА_1, які шкідливі наслідки правопорушення, причинний звязок між ними, спосіб, засоби, обставини та умови скоєння правопорушення, а відтак, у справі про порушення митних правил № 8886/30500/17 відсутня обєктивна сторона складу адміністративного правопорушення.

Крім того, представник позивача вказує, що КУпАП визнає відсутність у діянні складу (сукупності субєктивних і обєктивних ознак) адміністративного правопорушення, як обставини, що виключає провадження у справах про адміністративні правопорушення, а згідно зі ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, представник позивача вважає, що наявні підстави для скасування постанови у справі про порушення митних правил № 8886/30500/17 від 14.06.2017 року та закриття провадження у справі у звязку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, представник позивача звертає увагу на те, що ОСОБА_1 було заявлено відповідачу щодо вчинення відносно неї кримінальних правопорушень за ознаками злочинів, передбачених ст. 190 КК України (шахрайство), ст. 364 КК України (зловживання владою або службовим становищем), ст. 212 КК України (ухилення від сплати податків, зборів (обовязкових платежів). Проте, посадова особа ОСОБА_3 не взяв до уваги вищевикладеного, не повідомив правоохоронні органи про виявлення діянь, які мають ознаки кримінального правопорушення.

З посиланням на викладене, оскільки в діях ОСОБА_1 відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, відповідно до ст. 458, 486, 487, 489, 529, 531 Митного кодексу України, ст. ст. 105, 247 КУпАП представник позивача просить скасувати постанову у справі про порушення митних правил від 14.06.2017 року у справі № 8886/30500/17 про порушення ОСОБА_1 митних правил за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, у звязку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, при цьому останній подав через канцелярію суду заяву від 24.05.2018 року, згідно з якою просить розглянути справу без участі позивача та її представника, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, однак подав через канцелярію суду заяву від 24.05.2018 року, згідно з якою просить розглянути справу без його участі, зазначивши, що подані заперечення проти позову, а також постанову Закарпатської митниці ДФС від 14.06.2017 року підтримує у повному обсязі.

Згідно з письмовими запереченнями на позов, які долучено до матеріалів справи, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог позивача у повному обсязі, зазначивши, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з правомірністю винесеної оскаржуваної постанови та безпідставністю адміністративного позову (а.с. 15-20).

Представником позивача було подано додаткові письмові доводи до позову щодо строку накладення адміністративного стягнення, які долучено до матеріалів справи (а.с. 48-50), у яких зазначає, що відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови не взято до уваги тієї обставини, що на позивача не могло бути накладено адміністративне стягнення, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови закінчилися строки накладання адміністративного стягнення за вчинення порушення митних правил. З посиланням на позиції Вищого адміністративного суду України в ухвалах від 18.10.2016 року (справа № 457/1113/15-а), від 18.10.2016 року (справа № 448/914/15-а), від 08.06.2017 року (справа № 461/4325/16-а) представник позивача зауважує, що відповідно до матеріалів справи, ввезення позивачем на митну територію України транспортного засобу відбулося 29.04.2016 року. Відповідно кінцевим терміном для вивезення цього транспортного засобу з митної території України була наступна дата 09.05.2016 року. Вважає, що враховуючи ту обставину, що порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, вважається закінченим на одинадцятий день, а таким днем являлась наступна дата 10.05.2016 року, то саме з вказаного дня розпочинається відлік шестимісячного строку для накладання адміністративного стягнення, який закінчився 05.12.2016 року. Проте, на позивача було накладене стягнення за порушення митних правил лише 14.06.2017 року, тобто майже через півроку після закінчення передбачених ст. 467 МК України процесуальних строків. Вказує, що з огляду на вищенаведене, так як правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, є вчиненим на одинадцятий день (10.05.2016 року) після настання строку доставки транспортного засобу на митну територію України, передбаченого ст. 95 МК України, у цьому випадку, адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, могло бути накладене на позивача до 05.12.2016 року. Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення лише 14.06.2017 року, тобто після закінчення строку накладення адміністративного стягнення, є протиправним, а тому вважає, що постанова у справі про порушення митних правил № 0886/30500/17 від 14.06.2017 року є незаконною і підлягає скасуванню.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що постановою в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 в справі про порушення митних правил № 0886/30500/17 від 14.06.2017 року громадянку України ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить суму 8500 грн. (а.с. 5, 6).

Вказаною постановою встановлено, що 03.05.2017 року, о 15 год. 03 хв., в зону митного контролю на ділянку «вїзд» (ЗМК пасажирська) митного посту «Тиса» Закарпатської митниці ДФС заїхав легковий автомобіль марки «Renault», моделі «Logan», реєстраційний номерний знак України АО6779ВЕ, де в якості пасажирки слідувала ОСОБА_1, що поверталася з Угорщини, де перебувала у приватних справах, в Україну. Формою проходження митного контролю ОСОБА_1 обрала порядок проходження митного контролю по каналу «зелений коридор». До митного контролю ОСОБА_1 було подано закордонний паспорт номер FC078669 від 21.12.2015 року.

В ході проведення аналітично-перевірочних заходів з використанням баз даних, а саме АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України, було встановлено, що 29.04.2016 року через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_1 було ввезено легковий автомобіль марки «BMW», моделі «525», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Словаччини SA668CT. Відповідно до інформації в базі даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДФС України даний транспортний засіб слідував з метою транзиту на митну територію України, відповідно до ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України.

Згідно з оскаржуваною постановою, яку мотивовано положеннями ст. ст. 93, ст. 95 ч. 1 Митного кодексу України, п. 2.2 § IV наказу Держмитслужби України від 17.11.2005 року № 1118 «Про затвердження Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 року № 1428/11708, станом на 03.05.2017 року термін перебування вищевказаного транспортного засобу на митній території України, ввезеного ОСОБА_1 з метою транзиту, перевищено більше, ніж на десять діб.

В письмовому поясненні від 03.05.2017 року ОСОБА_1 не визнала факту ввезення нею вищевказаного транспортного засобу.

В ході провадження у справі встановлено, що згідно з інформацією інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон («Аркан») 29.04.2016 року ОСОБА_1 слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород» у транспортному засобі реєстраційний номерний знак SА668СТ, номер кузова НОМЕР_1.

Опитана посадова особа митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС підтвердила факт здійснення 29.04.2016 року митного оформлення автомобіля марки «ВМW», моделі «525», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Словаччини SА668СТ, в митному режимі «транзит» на ОСОБА_1 на підставі поданих до митного контролю документів, у якому остання слідувала на митну територію України через митний пост «Ужгород».

Таким чином, за твердженням відповідача, ОСОБА_1 перевищила встановлений ст. 95 Митного кодексу Украйни строк доставки товарів, а саме легкового автомобіля марки «BMW», моделі «525», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Словаччини SА668СТ, що перебуває під митним контролем, до органу доходів і зборів призначення (а при переміщенні в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів від одного підрозділу цього органу до іншого), більше ніж на десять діб. Вина ОСОБА_1 у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, підтверджується протоколом про порушення митних правил № 0886/30500/17 від 03.05.2017 року, витягом із бази даних ЄАІС ДФС України та іншими матеріалами справи.

Відповідно до оскаржуваної постанови розгляд справи про порушення митних правил, запровадженої відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, призначений на 23.05.2017 року, було перенесено на 14.06.2017 року, у звязку із надходженням 23.05.2017 року заяви захисника у справі ОСОБА_2 щодо перенесення розгляду справи. Згідно з наявними у митниці форм обліку ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення митних правил не притягалася. Так як ОСОБА_1 вперше вчинила правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, то цю обставину, згідно з вимогами ч. 2 ст. 34 КУпАП, відповідачем враховано як таку, що помякшує відповідальність.

Матеріалами справи встановлено, що оскаржувана постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил № 0886/30500/17 від 03.05.2017 року (а.с. 22-25).

Не погоджуючись із вищевказаною постановою про притягнення до адміністративної відповідальності, позивач звернулася із даним позовом до суду.

За змістом ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Пунктом 25 ст. 4 Митного Кодексу України передбачено, що митний режим комплекс взаємоповязаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 95 Митного кодексу України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб); 2) для залізничного транспорту 28 діб; 3) для авіаційного транспорту 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) 90 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 381 Митного кодексу України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі пятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обовязковим елементом складу правопорушення є перевищення строку транзитних перевезень транспортних засобів більш як на десять діб.

Відповідно до ч. 1 ст. 93 Митного кодексу України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 102 Митного кодексу України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Доказами у справі про порушення митних правил, згідно з ч. 1 ст. 495 Митного кодексу України, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюються наявність або відсутність порушення митних правил, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Такі дані встановлюються: протоколом про порушення митних правил, протоколами процесуальних дій, додатками до зазначених протоколів; поясненнями свідків; поясненнями особи, яка притягується до відповідальності; висновком експерта; іншими документами (належним чином завіреними їх копіями або витягами з них) та інформацією, у тому числі тими, що перебувають в електронному вигляді, а також товарами безпосередніми предметами порушення митних правил, товарами із спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування безпосередніх предметів порушення митних правил від митного контролю, транспортними засобами, що використовувалися для переміщення безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України.

Наявними матеріалами справи про порушення митних правил, а саме даними Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» та Єдиної автоматизованої інформаційної системи ДФС України встановлено, що 29.04.2016 року, о 06.11 год., через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС, у напрямку «вїзд в Україну» через «зелений коридор» позивачем ОСОБА_1 ввезено автомобіль марки «BMW 525», реєстраційний номерний знак SA668CT, в режимі транзиту на митну територію України (а.с. 27, 28). Відповідно до інформації про факти перетину державного кордону України транспортними засобами, отриманої з використанням інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи, щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають кордон (системи «Аркан») автомобіль «BMW», моделі «525», номер кузова НОМЕР_1, державний реєстраційний номерний знак Словаччини SА668СТ, був ввезений 29.04.2016 року через пункт пропуску «Ужгород» у напрямку переміщення «вїзд», у вказаному транспортному засобі знаходилися троє осіб, серед яких ОСОБА_1 (а.с. 37).

Крім того, факт ввезення позивачем 29.04.2016 року вказаного автомобіля у митному режимі «транзит» підтверджується протоколом опитування в справі про порушення митних правил від 17.05.2017 року старшого державного інспектора відділу митного оформлення № 2 митного посту «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС ОСОБА_4, яка здійснювала митний контроль та оформлення легкового автомобіля «BMW 525», реєстраційний номерний знак SА668СТ на ділянці «вїзд в Україну» (а.с. 32-34).

Доводи представника позивача в частині того, що ОСОБА_1 не ввозила легковий автомобіль марки «BMW 525», реєстраційний номерний знак SA668CT, на митну територію України, не надавала митному органу жодних документів та дозволу на ввезення вказаного автомобіля, суд вважає безпідставними з огляду на наступне.

Згідно з пунктом 1.1 частини 1 розділу ІІІ «Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України», затверджених наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 року № 1118 встановлено, що у разі ввезення транспортних засобів на митну територію України з метою транзиту власник або уповноважена особа представляють уповноваженій посадовій особі митного органу, у зоні діяльності якого розташований пункт пропуску через державний кордон України, ТЗ для здійснення митного огляду й подає оригінали та ксерокопії документів, що підтверджують право власності на ТЗ або користування ним (у тому числі з правом розпорядження); реєстраційних (технічних) документів на транспортний засіб (якщо він перебував на обліку в реєстраційному органі іноземної держави чи України) з відмітками про зняття транспортного засобу з обліку, якщо такі документи видаються реєстраційним органом; що підтверджують право на надання пільг в оподаткуванні (у разі митного оформлення ТЗ з наданням пільг в оподаткуванні), перелік яких визначено в підпункті 4.2 пункту 4 цього розділу. Працівники дипломатичної служби, які перебували за кордоном у довготерміновому відрядженні або проходили дипломатичну службу строком не менше одного року та повертаються в Україну, замість довідки МЗС України подають довідку відповідної закордонної дипломатичної установи України про повернення з довгострокового відрядження або після проходження дипломатичної служби; паспортних документів та інших документів, визначених законодавством України та міжнародними договорами України, що дають право на перетин державного кордону, та/або паспорта громадянина (посвідчення особи з відміткою про місце проживання); посвідки чи іншого документа про постійне (тимчасове) проживання в Україні або за кордоном тощо.

Отже, при оформленні зобовязання про транзит визначальним є не факт знаходження особи за кермом автомобіля, а факт зазначення такої особи у поданих документах власником транспортного засобу або уповноваженою особою.

Між тим, при ввезенні на митну територію України транспортних через засобів в режимі «транзит» предявлення посвідчення водія не вимагається, а тому твердження позивача про відсутність в неї посвідчення водія не беруться до уваги, як неналежні докази.

Відтак, зазначені в позовній заяві факти того, що в автомобілі марки «BMW 525», реєстраційний номерний знак SA668CT, позивач слідувала у якості пасажира, та що про оформлення даного автомобіля на її імя їй не було відомо, суд до уваги взяти не може, оскільки такі не відповідають встановленим обставинам справи.

Також не знайшли свого належного підтвердження доводи представника позивача про вчинення третьою особою щодо позивача незаконних дій, що полягали у ввезенні на її імя та без її згоди автомобіля з іноземною реєстрацією.

Таким чином, на основі цих даних судом встановлено факт вїзду в Україну 29.04.2016 року відповідачем на автомобілі «BMW 525», реєстраційний номерний знак Словаччини SА668СТ, та поміщення його в режим «транзит».

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими посилання представника позивача щодо закінчення строків накладення адміністративного стягнення за порушення митних правил на момент винесення оскаржуваної постанови виходячи з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477-481, 485 Митного кодексу України не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

З аналізу зазначеної норми вбачається, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей.

При цьому, в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Суд вважає, що триваючими визнаються правопорушення, які розпочавшись з будь-якої протиправної дії чи бездіяльності, здійснюються потім безперервно шляхом невиконання обовязків. Початковим моментом такого діяння може бути активна дія чи бездіяльність, коли винна особа або не виконує конкретний покладений на неї обовязок, або виконує його не повністю або неналежним чином.

Відтак, невивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обовязок вивезення за межі митної території протягом десятиденного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обовязку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач ввезла транспортний засіб автомобіль марки «BMW», модель «525», реєстраційний номерний знак Словаччини SA668CT, на митну територію України в режимі транзиту через митний пост «Ужгород» Закарпатської митниці ДФС 29.04.2016 року, однак обовязку щодо вивезення вказаного транспортного засобу за межі митної території у строк, визначений ст. 95 Митного кодексу України, не виконала.

Про вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України, відповідачу стало відомо 03.05.2017 року під час проходження позивачем 03.05.2017 року, о 15.03 год., митного контролю через митний пост «Тиса» Закарпатської митниці ДФС автомобілем марки «Renault», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, в якості пасажира. Тобто, датою виявлення порушення слід вважати 03.05.2017 року та із цього часу митний орган мав шість місяців для вирішення питання щодо накладення на позивача відповідного адміністративного стягнення.

Отже, невивезення ОСОБА_1 транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обовязок вивезення за межі митної території, протягом десятиденного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обовязку, а відтак, виявивши вказане порушення 03.05.2017 року та приймаючи 14.06.2017 року оскаржувану постанову, адміністративне стягнення за порушення митних правил накладене відповідачем в межах строку, передбаченого ст. 467 Митного кодексу України, а саме не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення правопорушення.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 31.01.2018 року у справі № 369/11924/16-а.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу положень ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку субєктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення субєкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

З урахуванням вищенаведених норм законодавства та фактичних обставин справи, беручи до уваги, що доказів, які мали б спростувати факт наявності порушення митних правил та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем ОСОБА_1 та її представником у межах розгляду даної справи надано не було, суд вважає, що оскаржувана постанова винесена у межах повноважень, у визначений законодавством спосіб та з урахуванням обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, а позовна заява без задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 76, 77, 241-246, 255, 271, 272, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, в інтересах якої діє представник ОСОБА_2, до в.о. заступника начальника Закарпатської митниці ДФС України начальника управління протидії митним правопорушенням ОСОБА_3 про скасування постанови у справі про порушення митних правил залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 КАС України.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст. 286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Дата складання повного рішення суду 24 травня 2018 року.

Головуюча О.М. Світлик