Справа № 750/2141/13-а
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2018 року

Київ

справа №750/2141/13-а

адміністративне провадження №Зн/9901/33/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., суддів Гриціва М.І. та Коваленко Н.В., перевіривши заяву ОСОБА_2

про перегляд за новоявленими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2013 року

за позовом ОСОБА_3

до виконавчого комітету Чернігівської міської ради,

третя особа квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернігова

про визнання протиправним та скасування пункту рішення Чернігівської міської ради від 22 жовтня 2012 року, зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 травня 2018 року ОСОБА_2 на адресу Верховного Суду направлена заява про перегляд за новоявленими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2013 року (далі - Ухвала ВАСУ), постановленої у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернігова про визнання протиправним та скасування пункту рішення Чернігівської міської ради від 22 жовтня 2012 року, зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що нововиявленою обставиною, яка є підставою для перегляду Ухвали ВАСУ, є пункт 1 частини другої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Як стало відомо заявнику, вказана обставина підтверджується постановою Верховного Суду від 21 березня

2018 року у справі № 826/6244/15, в якій зазначено, що Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Вирішуючи питання щодо можливості відкриття провадження за заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами. Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Згідно з частиною четвертою зазначеної статті КАС України не є підставою для перегляду рішень за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи та докази, які не оцінювались судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

У відповідності до пункту 1 частини першої статті 363 КАС України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної пунктом 1 частини другої статті 361 КАС України, може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про існування таких обставин.

Частиною другою статті 365 КАС України встановлено, що заява про перегляд судових рішень судів апеляційної і касаційної інстанцій з підстав, визначених частиною другою статті 361 КАС України, якими змінено або скасовано судове рішення, подається до суду тієї інстанції, яким змінено або ухвалено нове судове рішення.

Відповідно до частини п'ятої статті 366 КАС України суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами у разі, якщо така заява подана до суду після закінчення строку, визначеного частиною другою статті 363 КАС України.

Із заяви вбачається, що нововиявленими обставинами заявник вважає пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України та постанову Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 826/6244/15.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII (далі - Закон № 2147-VIII) було внесено зміни до ЦПК України, зокрема, в останньому з'явилася стаття за № 423.

Закон № 2147-VIII був опублікований в офіційних виданнях «Голос України» від 28 листопада 2017 року № 221-222, «Відомості Верховної Ради України» від 01 грудня 2017 року № 48, «Урядовий кур'єр» від 07 грудня 2017 року № 231, «Офіційний вісник України» від 08 грудня 2017 року № 96, та набрав чинності 15 грудня 2017 року.

Тобто є підстави вважати, що Закон № 2147-VIII, яким було внесено зміни до ЦПК України та норму якого заявник вважає нововиявленою обставиною, став відомим широкому загалу щонайменше в грудні 2017 року.

Постанова Верховного Суду, якою заявник підтверджує нововиявлену обставину, оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень 28 березня 2018 року.

За таких умов суд вважає, що про обставини, зазначені заявником як нововиявлені, останній мав змогу дізнатися з моменту їх офіційного опублікування/оприлюднення.

На підставі вищенаведеного суд прийшов до висновку, що у відкритті провадження за нововиявленими обставинами слід відмовити у зв'язку з тим, що заява подана до суду після закінчення тридцятиденного строку з дня, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про існування таких обставин.

Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу на те, що в пункті 40 справи «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) Європейський суд з прав людини зазначив, що «право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення».

Керуючись статтями 361, 363, 366 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 про перегляд за новоявленими обставинами ухвали Вищого адміністративного суду України від 07 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Чернігівської міської ради, третя особа квартирно-експлуатаційний відділ міста Чернігова про визнання протиправним та скасування пункту рішення Чернігівської міської ради від 22 жовтня 2012 року, зобов'язання

вчинити певні дії.

2. Копію ухвали разом із заявою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала заяву.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді Я.О. Берназюк

М.І. Гриців

Н.В. Коваленко