Справа № 308/9536/17
Суддя: Бедьо В. І.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 308/9536/17
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд закарпатської області в особі:

судді Бедьо В.І.

за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді справу за адміністративним позовом Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, з третьою особою на стороні позивача ОСОБА_4 Верховної ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом, в якому ставить наступні вимоги: визнати протиправним нарахування та виплату Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради пільг та субсидій з врахуванням тарифу 98 копійок за 1 м2 Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» за період 01.02.2017 року по 31.08.2017 року включно; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради провести нарахування та виплату за період з 01.02.2017 року по 31.08.2017 року включно Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» пільги та субсидії на підставі ст. 22 Конституції України, з дотриманням вимог законодавства про індексацію грошових доходів населення, з урахуванням проведених виплат; стягнути на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради.

Даний позов обґрунтовує тим, що 25.11.2016 р. проведено державну реєстрацію новоствореної юридичної особи - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» (надалі - ОСББ).

10.12. 2016 року на Загальних зборах ОСББ затверджений тариф 1 грн. 50 коп. за 1 м2.

У лютому 2017 р. ОСББ та відповідач уклали Договір №17 про фінансування пільг та субсидій, щодо фінансування пільг та субсидій населенню на строк з 01.02.2017 р. по 31.12.2017 р.

Після укладення вищенаведеного Договору мешканці будинку були повідомлені про можливість отримання пільг та субсидій у разі надання підтверджуючих документів.

Після надання мешканцями відповідних документів позивач вирішив подати їх до відповідних відділів Відповідача, однак працівник відповідача, який надавав допомогу у складані відповідних документів для .тримання пільг виправив тариф з 1,50 грн. на 0,98 грн. за 1 м2., з якого мали бути вирахувані суми для відшкодування пільг.

При цьому пояснили, що вони приймати документи будуть тільки із тарифом 0,98 грн., оскільки законом обмежено розмір відшкодування до найбільшого розміру тарифу, якій діє на території відповідного населеного пункту з деяким коригуванням за рахунок відсутності на території міста гарячого опалення.

Отже, позивач щоб забезпечити мешканців можливістю хоч якихось пільг за рахунок держави змушений був подати відповідні документи з тарифом 0,98 грн. за 1 м2.

Крім того ОСББ подало до відповідача відповідний комплект документів для отримання мешканцями субсидій.

28.03.2017 р. відповідач надав позивачу ОСОБА_5 уповноважених власників/наймачів, яким призначено субсидію для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги за березень 2017 року. У даному ОСОБА_5 період нарахування субсидії охоплював лютий-березень 2017 року, однак, розрахунок субсидії був здійснений відповідачем не з 1,50 грн. за 1 м2., а як і у випадку з пільгами з 0,98 грн. за 1 м2.

Позивач вказує на те, що ані Ужгородська міська рада, ні її виконавчий комітет ніколи не затверджувала тариф - 0,98 грн. за 1 м2.

Отже, за період нарахування субсидій з 01.02.2017 р. по 31.08.2017 р. та нарахування пільг за вказаний період, на думку позивача відповідач незаконно застосовував тариф 0,98 грн. за 1 м2., чим порушував права та інтереси позивача та мешканців будинку.

Відтак, позивач вказує на те, що ОСББ виставляє рахунки пільговикам та особам, що отримують субсидії з розрахунку 1, 50 грн., а відповідач порушує їх право на отримання пільги в розмірі 75 і 50 % та субсидій на всю суму тарифу, відшкодовуючи їм тільки частину.

Позивач вважає, що у зв'язку з несвоєчасною виплатою пільг і субсидій невиплачена різниця підлягає індексації та виплаті.

В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги, пояснивши, що на день подання позову відповідач порушував права позивача включно по серпень 2017 року, однак

таке порушення тривало і надалі і з вересня 2017 по лютий 2018 р. ОСОБА_6 цей час відповідач застосовував граничний розмір платежу - 0,98 грн. для нарахування та виплати субсидій та пільг позивачу, в той час як з 01 січня 2018 р. загальними зборами мешканців багатоквартирного будинку встановлений щомісячний платіж в розмірі 2,00 грн за 1 м2 і тільки з лютого 2018 р. відповідач почав застосовувати при розрахунку пільг граничний розмір тарифу не 0,98 грн, а 2,00 грн. У цьому місяці були здійснені дорахунки за січень 2018 р. Також у березні 2018 р. відповідач почав застосовувати при розрахунку субсидій граничний розмір тарифу не 0,98 грн, а 2,00 грн. У цьому місяці були здійснені дорахунки за січень 2018 р. У квітні 2018 р. зроблені дорахунки за лютий 2018 р. Однак, жодних спроб зробити дорахунки за 2017 р. не має. На підставі зазначеного позивач ставить наступні позовні вимоги визнати протиправним нарахування та виплату Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради пільг та субсидій з врахуванням тарифу 98 копійок за 1 м2 Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» за період 01.02.2017 року по 31.12.2017 року включно; зобов'язати Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської радипровести нарахування та виплату за період з 01.02.2017 року по 31.12.2017 року включно Об'єднаннюспіввласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» пільги та субсидії на підставі ст. 22 Конституції України, з дотриманням вимог, законодавства про індексацію грошових доходів населення, з урахуванням проведених виплат; стягнути на користь Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради.

В судовому засіданні представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа ОСОБА_4 Верховної ради України з прав людини в судове засідання не зявилася, хоч була належним чином повідомлена про час та місце розгляду даної справи, однак подала до суду письмове клопотання про розгляд справи у її відстуності.

Вивчивши зміст позовної заяви, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами письмові докази, судом встановлені наступне.

27.09.2017 року позивачем подано до суду адміністративний позов до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, з третьою особою на стороні позивача ОСОБА_4 Верховної ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії

03.10.2017 року Верховною Радою України прийнято закон № 2147 VІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів".

Згідно з Прикінцевими положеннями, вказаний Закон набирав чинності з дня початку роботи Верховного Суду, визначеного рішенням його Пленуму відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" - з 15 грудня 2017 року.

Вказаним Законом КАС України викладено в новій редакції.

Ч. 2 ст. 20 КАС України в редакції від 15.12.2017 року розмежовано предметну юрисдикцію адміністративних судів. Розмежовуючи предметну юрисдикцію адміністративних суддів, законодавець визначив, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Відповідно до п.10 Розділу VІІ "Перехідні положення" КАС України 2017 року, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

За приписами ч.3 ст.30 КАС України, справа, прийнята адміністративним судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому адміністративному суду.

Приписами ч.2 ст.2 КАС України (в редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

За змістом п.1 ч.2 ст.17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

У контексті наведених законодавчих положень до адміністративного суду вправі звернутися кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, позаяк підставою для звернення особи до суду з позовом є її суб'єктивне уявлення, особисте переконання в порушенні прав чи свобод. Однак обов'язковою умовою здійснення такого захисту судом є об'єктивна наявність відповідного порушення права або законного інтересу на момент звернення до суду.

При цьому оспорювані правові акти (рішення, дії або бездіяльність) повинні бути юридично значимими, тобто мати безпосередній вплив на суб'єктивні права та обов'язки шляхом або позбавлення можливості повністю чи в частині реалізувати належне цій особі право, або шляхом безпідставного покладення на цю особу будь - якого обов'язку.

Отже, в порядку адміністративного судочинства можуть розглядатися спори щодо будь - яких рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень без обмежень, але відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови, що такі рішення, дії (бездіяльність) є юридично значимими для позивача, тобто порушують права та інтереси останнього шляхом обмежень у реалізації його прав чи покладення на нього необґрунтованих обов'язків.

У рішенні № 19-рп/2011 від 14 грудня 2011 року Конституційний Суд України зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб'єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, другого речення частини третьої статті 8, статті 55 Основного Закону України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту.

Рішення, прийняті суб'єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду.

Отже, обов'язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб'єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

В даному конкретному випадку до суду звернулося Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» з метою захисту інтересів мешканців будинку, яке не погоджується з нарахуваннями та виплатами Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради пільг та субсидій Обєднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» » за період 01.02.2017 року по 31.12.2017 року включно.

Законом України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» регламентовано, що обєднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна;

Положеннями ст. 4 вказаного Закону визначено, що об'єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов'язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність об'єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов'язань, пов'язаних з діяльністю об'єднання.

Об'єднання відповідає за своїми зобов'язаннями коштами і

майном об'єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов'язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Обєднання не несе відповідальності за зобовязаннями

співвласників

З огляду на те, що Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22», виступає відповідно в інтересах мешканців багатоквартирного будинку, як споживачів послуг, що відповідно зареєстровані та проживають за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1, тому нарахування та виплата Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради пільг та субсидій Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» за вказаний позивачем період безпосередньо стосується його прав та обов"язків, тобто створює певні правові наслідки (оплата послуг на підставі затверджених тарифів).

Таким чином, вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді.

Що стосується питання правомірності дій відповідача по справі - Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради щодо нарахування пільг та субсидій Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22», суд виходить із наступного.

В розумінні ст.1 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі Закон - 280/97/ВР), виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи:

1) перша група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують спеціально уповноважені центральні органи виконавчої влади;

2) друга група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують органи місцевого самоврядування для надання на відповідній території;

3) третя група - житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін).

Частиною 2 цієї статті визначено, що ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом.

У відповідності до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до повноважень сільської, селищної, міської рад віднесено встановлення в порядку і межах, визначених законом, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг), транспортні та інші послуги.

Визначення житлово-комунальних послуг (надалі ЖКП) наведені у статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де вказано, що до ЖКП належать, зокрема, послуги щодо утримання будинків та прибудинкових територій, вивезення побутових відходів, обслуговування та ремонт приміщень (будинків, споруд), тощо.

Згідно статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комінальних послуг належать, зокрема, повноваження щодо встановлення цін/тарифів на ЖКП, затвердження норм споживання та якості ЖКП, контроль за їх дотриманням, визначення виконавця ЖКП, забезпечення населення ЖКП, інформування населення у сфері ЖКП, вирішення інших питань у сфері ЖКП.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець має право розробляти і подавати на затвердження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги першої і другої групи в порядку, встановленому законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 р. №869 затверджено

Порядок формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та

прибудинкових територій (далі Порядок №869). Відповідно до абз.4. 6 п.2 Порядку

№869 тариф на послуги розраховується окремо за кожним будинком залежно від

запланованих кількісних показників послуг, що фактично повинні надаватися для

забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану

будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням переліку послуг згідно з

додатком до цього Порядку.

Послуги надаються з урахуванням встановленого рішенням органу місцевого

самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг.

Копія такого рішення є невід'ємною частиною договору про надання послуг.

Відповідно до п.5 Порядку №869, калькуляційною одиницею є 1 кв. метр загальної

площі, що перебуває у власності або наймі фізичної чи юридичної особи.

Позивач вказує на те, що 10.12. 2016 року на Загальних зборах ОСББ затверджений тариф 1 грн. 50 коп. за 1 м2, а з 01.01.2018 року загальними зборами встановлений щомісячний тариф 2, 00 грн. за 1 м. 2., однак відповідачем був здійснений розрахунок субсидії не з 1, 5- грн. за 1м2, з 0, 98 грн. за 1м2, що відтак на думку позивача порушило права та інтереси мешканців будинку.

Разом з тим відповідно до ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 13 листопада 2013р.«Про надання пільг та субсидій для відшкодування витрат на утримання будинків і

споруд та прибудинкових територій мешканцям житлових будинків, у яких створено

об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (житлово-будівельні кооперативи)» №860 для надання пільг та субсидій для відшкодування витрат на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій мешканцям житлових будинків, у яких створено об'єднання

співвласників багатоквартирного будинку (житлово-будівельні кооперативи), застосовується розмір внесків, що спрямовуються на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (з розрахунку на 1 кв. метр загальної площі квартири), визначений загальними зборами об'єднання співвласників багатоквартирного будинку (житлово-будівельного кооперативу), але небільше найвищого тарифу на послуги з утриманим будинків і споруд та прибудинкових територій, встановленого відповідним органом місцевого самоврядування дли будинків такої самої поверховості, а у разі їх відсутності - не більше найвищого тарифу на такі послуги, встановленого відповідним органом місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.З ст.10 Закону України «Про об'єднання співвласників

багатоквартирного будинку» від 29.11.2001р. (з наступними змінами і доповненнями), вищим органом управління об'єднання є загальні збори.

Згідно з ч.8 ст.10 вказаного Закону, до виключної компетенції загальних зборів членів

об'єднання відноситься визначеним розмірів внесків та платежів членами об'єднання.

Відповідно до абз.6 ст.22 Закону, для фінансування самозабезпечення об'єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об'єднання.

Разом з тим поняття „тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій" та „внески членів ОСББ" не є тотожні, оскільки вони включають в себе різний зміст.

Розмір внесків залежить від рішення загальних зборів ОСББ, тоді як встановлення тарифів, що має значення при фінансуванні пільг та субсидій населенню, відноситься до компетенції органу місцевого самоврядування.

Відтак, суд приходить до висновку, що в даному випадку невірним є посилання позивача на ст.22 Закону для підтвердження правомірності своєї позиції, оскільки з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, в яких створено об'єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на управління багатоквартирним будинком внески і платежі визначаються у розмірах, затверджених загальними зборами об'єднання, але не більше встановленого згідно із законодавством граничного розміру відповідних витрат. Вказана норма Закону не стосується спірних

Правовідносин, адже у повноваження позивача входить утримання багатоквартирного будинкку та прибудинкової території, однак такий не займається управлінням багатоквартирного будинку, що зокрема підтверджується копією договору про фінансування пільг та субсидій від 14.02.2017 року № 17, Статутом позивача.

Відповідач натомість зазначив, що при фінансуванні пільг та субсидій керувався рішеннями виконкому Ужгородської міської ради від 28.01.2009 року № 7, від 25.03.2009 р. № 82, додатками до яких і встановлено тариф на послуги з утримання 9-типоверхових будинків.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем належними та допустимими доказами доведено правомірність дій щодо нарахування та виплату Управлінням праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради пільг та субсидій Об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22»,оскільки жодних доказів допущення ним протиправних дій в судовому засіданні не отримано, відтак суд приходить до переконання, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством України а тому позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, в зв'язку з чим у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 77, 241, 242, 243 ч.3, 245, 246, 295, 297, підпункту 15.5 пункту І розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд, -

В И Р I Ш И В :

В задоволенні уточненого адміністративного позову Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Залізнична 4/22» до Управління праці та соціального захисту населення Ужгородської міської ради, з третьою особою на стороні позивача ОСОБА_4 Верховної ради України з прав людини про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_6