Справа № 750/24/18
Суддя: Мельничук В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ССправа № 750/24/18 Головуючий у І інстанції Клопот С.Л. Суддя-доповідач Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 травня 2018 року м. Київ

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого-судді: Мельничука В.П.
суддів: Лічевецького І.О., Ісаєнко Ю.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівській обласний військовий комісаріат про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И Л А:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України, третя особа: Чернігівській обласний військовий комісаріат про:
- визнання неправомірним рішення Міністерства оборони України від 24 листопада 2017 року № 122 виражене у формі Протоколу засідання комісії міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в частині призначення та виплати йому одноразової грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності в сумі 182700 грн.
- зобов`язання Міністерства оборони України призначити йому одноразову грошову допомогу відповідно до п. б ч. 1 ст. 16.2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
- зобов`язання Міністерства оборони України провести перерахунок одноразової грошової допомоги по інвалідності та виплатити йому різницю між вже виплаченим розміром одноразової грошової допомоги у сумі 182700 грн. та сумою одноразової грошової допомоги у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, як таке, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов повністю. Свої вимоги обгрунтовує тим, що, на його думку, судом першої інстанції неповно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справ матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.

Судом першої інстанції було встановлено, що позивач проходив строкову військову службу з 8 травня 1984 року по 30 травня 1986 року, в тому числі з 15 квітня 1985 року по 20 травня 1986 року приймав участь в бойових діях на території демократичної республіки Афганістан. Позивач є учасником бойових дій та інвалідом війни. Під час проходження служби в ДРА позивач отримав множинні вогнепальні поранення (контузію) голови та ніг.

У зв`язку з встановленням позивачу 3 групи інвалідності, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, позивач звернувся до відповідача з вимогою про нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги.

У такій виплаті йому було відмовлено.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.08.2017 року у справі № 750/4095/17, залишеною без змін Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 25.10.2017 року, за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірним, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано неправомірним та скасовано рішення Міністерства оборони України від 17 лютого 2017 року № 16, виражене у формі Протоколу засідання комісії з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Зобов`язано Міністерство оборони України прийняти рішення про призначення та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням йому III групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, встановленого Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, на виконання зазначеного вище рішення суду, згідно Протокола засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 24 листопада 2017 року №122 (а.с. 19) відповідачем призначено, а Чернігівським обласним військовим комісаріатом виплачено позивачу 182700 грн. (розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності) суму грошової допомоги у розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Не погоджуючись з рішенням відповідача та вважаючи його протиправним, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Колегія суддів при прийнятті цієї постанови виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами першою та другою ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. б) частини першої ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в чинній на час встановлення позивачу інвалідності ІІІ групи, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Згідно з п. б) частини першої ст. 162 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 2004-VIII від 06.04.2017, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі, зокрема, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Відповідно до п. 2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 (надалі - Порядок № 975), особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, зокрема, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до п. 3 Порядку № 975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Так, Постанова Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 набрала законної сили 24.01.2014 року, у той час, як позивачу під час первинного огляду було встановлено З групу інвалідності в зв`язку із пораненням, контузією пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби в країнах де велись бойові дії 25 березня 2014 року, згідно довідки МСЕК серії АВ № 0128551 від 25.03.2014 року.

Тобто право на отримання одноразової грошової допомоги в зв`язку з інвалідністю військовослужбовця у позивача виникло з моменту встановлення 3 групи інвалідності, а саме з 25.03.2014 року.

Статтею 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що датою, з якої виникає право на отримання одноразової грошової допомоги у разі інвалідності у розмірах, що встановлені статями 16, 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону України " Про внесення змін до деяких законів України щодо підвищення рівня соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей" № 2004-VIII від 06.04.2017 року та відповідно до Порядку № 975 є момент встановлення такої інвалідності в період дії таких актів. Особи, допомога яким не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто на день встановлення такої інвалідності.

Зі змісту ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції повно та всебічно з`ясовано обставини в адміністративній справі, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального при дотриманні норм процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 26 лютого 2018 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

Ю.А. Ісаєнко