Справа № 815/1833/18
Суддя: Юхтенко Л.Р.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/1833/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року о 12 год. 13 хв. м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді: Юхтенко Л.Р.,

за участю секретаря судового засідання Закуріної А.М.,

за участю

від позивача: не з'явився

від відповідача: Швець О.А. - за довіреністю

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 66300, АДРЕСА_1) до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Шкільна, 2-Б) про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії визначеному законодавством України про державну службу відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та зобов'язання провести перерахунок пенсії, виплатити недоотриману пенсію, виплачувати пенсію в майбутньому та здійснювати її перерахунок,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 20 квітня 2018 року надійшов адміністративний позов ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 66300, АДРЕСА_1) до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Шкільна, 2-Б) про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії визначеному законодавством України про державну службу відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та зобов'язання провести перерахунок пенсії, виплатити недоотриману пенсію, виплачувати пенсію в майбутньому та здійснювати її перерахунок.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, яка звільнена з роботи у зв'язку з досягненням граничного віку перебування на службі в органах місцевого самоврядування і виходом на пенсію на підставі п. 5 ст. 20 закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», розрахунок та призначення пенсії позивачу проводилось на підставі Закону України «Про державну службу» (в редакції, що була чинною на час призначення пенсії) в розмірі 85% від суми заробітної плати. Позивач вважає, що враховуючи положення чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини позивач має право на перерахунок пенсії з моменту звернення до органів Пенсійного фону України з відповідною заявою.

Також, позивач зазначив, що відповідач, відмовляючи листом від 12.03.2018 року №21/П-2 у перерахунку пенсії з мотивів того, що згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 01.06.2015 року скасовані норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України «Про державну службу», не звернув увагу на той факт, що позивачу вже призначена пенсія і ці норми не розповсюджуються на такі випадки.

Позивач вважає, що враховуючи положення чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, позивач має право на перерахунок пенсії з моменту звернення до органів Пенсійного фонду з відповідною заявою з 01 березня 2018 року, у зв'язку з підвищенням заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи. Відмова відповідача у здійсненні такого перерахунку та виплаті пенсії в підвищеному розмірі не ґрунтується на конституційному принципі верховенства права та вимогах Закону.

Ухвалою суду від 25 квітня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цій справі.

У встановлений судом строк, відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вхід. №13323/18 від 14.05.2018 року).

Відповідно до відзиву на позовну заяву, відповідач позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що відсутні підстави для визнання протиправним рішення відповідача від 12.03.2018 року про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивачу в умовах Закону України «Про державну службу».

В свою чергу, позивач надав відповідь на відзив (вхід. №14190/18 від 21.05.2018р.), відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позивач до судового засідання не з'явився, до суду 21.05.2018 року (вхід. №14192/18) від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача на відкритому судовому засіданні позов не визнав повністю та просив відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вивчивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, докази, якими вони підтверджуються, заслухавши пояснення представника відповідача, суд у справі встановив такі факти та обставини.

ОСОБА_2 (ОСОБА_2), 1955 року народження, з 18.04.1995 року по 09.11.2010 року працювала у виконавчому комітету Котовської міської ради згідно записів у трудовій книжці (а.с.12-13).

Згідно листа Виконавчого комітету Подільської міської ради від 21.03.2018 року повідомлено позивача, що особистий стаж на посаді в органах місцевого самоврядування складає 09 років 4 місяця 7 днів, стаж на посадах державної служби складає 06 років 2 місяці 16 днів та розмір грошового забезпечення за посадою - спеціаліст 1 категорії - спеціаліста відділу грошових виплат і компенсацій управління праці та соціального захисту населення з присвоєним 11 рангом посадової особи місцевого самоврядування, згідно якої позивачу призначено пенсію у 2010 році складає станом на 01.03.2018 року: оклад 3100 грн., з яких надбавка за ранг 70,00 грн.; надбавка за вислугу років 25% грн. 792, 5 грн., надбавка за високі досягнення у праці 35% 1386,88 грн., премія 30% 1604, 81 грн. (а.с.15).

Подільське об'єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області листом від 12.03.2018 року №21-ІІ-2 повідомлено позивача про те, що пенсія призначена та виплачується позивачу відповідно до чинного законодавства.

Так, в цьому листі зазначено, що в зв'язку з тим, що Закон України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року втратив чинність, починаючи з 01 травня 2016 року і відповідно пенсії в порядку та на умовах, визначених вказаним законом не призначаються та раніше призначені не перераховуються. Нормами ж Закону України "Про державну службу", який набрав чинності з 01 травня 2016 року, проведення перерахунку пенсій не передбачено.

На працівників органів місцевого самоврядування зазначений Закон не розповсюджується. Відповідно до змін, внесених ст. 21 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування».

Позивач вважає необґрунтованою відмову відповідача, у зв'язку з чим звернувся з позовом до суду.

Проаналізувавши положення чинного законодавства України, що регулює спірні правовідносини, враховуючи обставини справи, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд зробив такі висновки.

Частиною першою статті 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Так, суд встановив, що не заперечується сторонами у справі, позивачу вперше призначена пенсія відповідно до заяви № 323 від 10.11.2010 р. згідно із Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Відповідно до ст. 21 розділу V Закону, в редакції, чинній на дату призначення пенсії, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мали стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснювалось у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Загальний стаж склав 35 років 3 місяці 29 днів, у тому числі: стаж на посадах державної служби склав 6 років 2 місяці 16 днів, стаж на посадах в органах місцевого самоврядування склав 9 років 4 місяці 7 днів. Розрахунок пенсії проводився у розмірі 85 % від заробітку відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу " від 16.12.1993 р, №3723-ХП в редакції, чинній на дату призначення, відповідно до якої пенсія державним службовцям призначалась в розмірі 80 відсотків від сум їх заробітної плати, а за кожний повний рік роботи понад 10 років на державній службі пенсія збільшувалась на один відсоток заробітку, але не більше 90 відсотків заробітної плати.

Матеріалами справи підтверджено, що основний розмір пенсії від середнього заробітку з дати призначення склав 1287,23грн.

Відмовляючи у здійсненні перерахунку пенсії відповідач зазначив, що в зв'язку з тим, що з дати призначення пенсія позивача не перераховувалась, оскільки не підвищувались посадові оклади працюючих державних службовців, а згідно з п. 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 р. №213-VIII з 01.06.2015 року скасовано норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії призначались відповідно до Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 р. №3723-ХІІ, сума призначеної позивачу пенсії індексувалась з березня 2011 р. у межах розміру прожиткового мінімуму для непрацездатних громадян відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення».

З 01.05.2016 р. індексація в сумі пенсійної виплати позивача зафіксувалась відповідно до змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 р. №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення».

Так, суд встановив, що сума пенсії позивача 01.05.2016 р. складала 1534.92 грн., де: розмір пенсії - 1287,23 грн., фіксована сума індексації - 247,69 грн.

Крім цього, постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.2015 р. №1013 внесено зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 31.05.2000 р. №865 "Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії", якими вилучено п. 4 постанови щодо порядку обчислення заробітної плати для проведення перерахунку пенсій державним службовцям у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям відповідно до рішень Кабінету Міністрів України та внесено зміни до п. 5 постанови в частині надання довідок про заробітну плату, якими вилучено абзац щодо проведення перерахунку пенсій з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця,

Суд звертає увагу, що умови пенсійного забезпечення державних службовців до 01 травня 2016 року визначалися Законом України від 16 березня 1993 року № 3723-ХІІ «Про державну службу» (далі - Закон № 3723-ХІІ).

Частина перша статті 37-1 зазначеного Закону у редакції, чинній до 01 січня 2015 року, передбачала, що у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв'язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом, відповідно, здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій.

Проте, 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» (далі - Закон № 76-VIII), яким, зокрема, статтю 37-1 Закону № 3723-ХІІ викладено у новій редакції, згідно з якою умови та порядок перерахунку призначених пенсій державним службовцям визначаються Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, законодавець повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01 січня 2015 року делегував Уряду.

Правове регулювання Урядом зазначеного питання у період з 01 січня по 01 грудня 2015 року знайшло своє відображення у пунктах 4, 5 постанови Кабінету Міністрів України № 865, за змістом яких підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця було передумовою для перерахунку пенсії.

Так, за правилами пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом № 3723-ХІІ, визначається в такому порядку:

1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;

2) іншим пенсіонерам на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.

Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФ України за погодженням з Мінсоцполітики (пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України № 865).

Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» (далі - Постанова КМУ № 1013), якою підвищено розміри заробітку працюючих державних службовців та яка відповідно до її пункту 6 застосовується з 01 грудня 2015 року, пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а пункт 5 викладено в такій редакції: «форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики».

Положень, які б закріплювали можливість перерахунку пенсії у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, постанова КМУ № 1013 не містить.

Отже, з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2016 року чинне законодавство, яке регламентувало пенсійне забезпечення державних службовців, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців не визначало як підставу для перерахунку пенсій, призначених за статтею 37 Закону № 3723-ХІІ. При цьому, чинна у зазначений період редакція статті 37-1 Закону № 3723-ХІІ не визначала передумов перерахунку пенсій, а лише відносила вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.

У ході реформування системи державного управління 10 грудня 2015 року прийнято новий закон, який регулює відносини, що виникають у зв'язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, Закон № 889-VIII.

З 01 травня 2016 року набув чинності Закон України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII «Про державну службу», а положення Закону № 3723-XII втратили чинність, в тому числі норми, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців (крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у пунктах 10 і 12 розділу XI Закону № 889-VIII).

Натомість, у статті 90 Закону № 889-VIII закріплено правило, за яким пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, стаття 42 якого визначає підстави перерахунку призначених пенсій, підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців до яких не віднесено.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційність (розмірність) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов'язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

У рішенні від 09 жовтня 1979 року у справі «Ейрі проти Ірландії» суд констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12 жовтня 2004 року у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що з 01 грудня 2015 року, початку застосування постанови КМУ № 1013, якою пункт 4 постанови Кабінету Міністрів України № 865 виключено, а її пункт 5 викладено в іншій редакції, та у зв'язку з набранням у подальшому чинності Законом № 889-VIII, яким по-іншому врегульовані правовідносини, пов'язані із пенсійним забезпеченням державних службовців, пенсії, призначені за статтею 37 Закону № 3723-XII, не підлягають перерахунку, у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

У Рішенні Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99 цей Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Зазначений правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 686/8012/17.

Таким чином, враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд вважає, що оскільки законодавством, чинним на час звернення позивача за перерахунком пенсії, не передбачено можливість її перерахунку у зв'язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку.

Відповідно до приписів ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, одним із обов'язкових елементів якого є дотримання норм закону всіма однаково, дотримання прав людини та не допуск дискримінації.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не належить задоволенню в повному обсязі.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 12, 72, 77,90, 139, 246, 255,295,297 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 (ІН НОМЕР_1, місце проживання: 66300, АДРЕСА_1) до Подільського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (, місцезнаходження: 66300, Одеська обл., м. Подільськ, вул. Шкільна, 2-Б) про визнання протиправними дій щодо відмови в перерахунку пенсії визначеному законодавством України про державну службу відповідно до ст. 37-1 Закону України «Про державну службу» та зобов'язання провести перерахунок пенсії, виплатити недоотриману пенсію, виплачувати пенсію в майбутньому та здійснювати її перерахунок, - відмовити повністю.

У зв'язку з тим, що у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено в повному обсязі, керуючись приписами ст. 139 КАС України, судовий збір не повертається позивачу, та за відсутності понесених судових витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертизи, такі судові витрати не належать стягненню з позивача на користь суб'єкта владних повноважень.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. ст. 295,297 КАС України, з урахуванням п.п.15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний « 24» травня 2018 року.

Суддя Л.Р. Юхтенко

.