Справа № 806/1001/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

21 травня 2018 року

м. Київ

справа №806/1001/17

адміністративне провадження №К/9901/50422/18

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області

на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року

за позовом заступника прокурора Житомирської області в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради

до Державної служби геології та надр України,

треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Райт Солюшн», Державна служба України з питань праці

про визнання протиправним та скасування спеціального дозволу на користування надрами,

ВСТАНОВИВ:

Касаційна скарга, що надіслана на адресу суду 08 травня 2018 року, не відповідає вимогам пункту 4 та 5 частини другої статті 330 КАС України.

В силу положень статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Частиною четвертою статті 5 КАС України передбачено, що суб'єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Згідно з пунктами 4, 5 частини другої статті 330 КАС України касаційна скарга подається у письмовій формі та в ній зазначаються обґрунтування вимог особи, що подає касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Разом з тим, частиною третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Відповідно до частини четвертої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно з частиною четвертою статті 53 Кодексу адміністративного судочинства України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, визначених статтею 169 цього Кодексу.

Проте, у касаційній скарзі не зазначено та не обгрунтовано, в чому полягає нездійснення або неналежне здійснення представництва в суді законних інтересів державни органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, від імені та в інтересах якого пред`явлено касаційну скаргу.

До касаційної скарги також не додано жодного доказу на підтвердження того, що Житомирська обласна рада не здійснює або неналежним чином здійснює представництво в суді законних інтересів держави, а органи прокуратури вживали передбачених законодавством заходів для забезпечення такого представництва з боку зазначеного суб'єкта.

Крім того, відповідно до підпункту 36 пункту 5 Розділу VII «Прикінцеві положення» Закону України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-18 Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР доповнено статтею 18-1, згідно з якою орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування.

Оскільки в касаційній скарзі не зазначені підстави для звернення Заступника прокурора Вінницької області до суду з даною скаргою, визначені в частині третій статті 23 Закону України «Про прокуратуру», що, в свою чергу, суперечить вимогам процесуального закону, Верховний Суд вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без руху.

Керуючись статтями 5, 53, 169, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Залишити касаційну скаргу заступника прокурора Вінницької області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2018 року без руху та надати строк для усунення недоліків 10 днів з моменту вручення даної ухвали.

2. Надіслати заступнику прокурора Вінницької області копію ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

4. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк