Справа № 425/887/18
Суддя: Коваленко Д. С.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2018 року Провадження №2-а/425/61/18

Справа №425/887/18

місто Рубіжне Луганської області

Рубіжанський міський суд Луганської області, у складі: головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар - Гайворонська І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1, роти 2 Управління патрульної поліції в Луганській області Рубан Ганни Олексіївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовом до інспектора батальйону №1, роти 2 Управління патрульної поліції в Луганській області Рубан Ганни Олексіївни, яким просив скасувати постанову серія ЕАА№341716 від 29 березня 2018 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, якою накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень.

У призначений день та час судового засідання, для розгляду справи по суті, сторони не з'явились, але були повідомлені належним чином. Позивач просив розглянути справу без його участі на підставі доказів, які є в матеріалах справи, а відповідач подала клопотання, в якому як і позивач, просила справу розглянути без її участі. Відзив на позовну заяву не подала

За таких обставин, а також в силу положень частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Позиція позивача, полягала у тому, що 29 березня 2018 року відповідач винесла постанову про накладання на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 122 КУпАП, у зв`язку із порушенням ним пункту 9.2.(б) Правила дорожнього руху. Зокрема через те, що він не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. Але він із цим не згоден, оскільки при повороті, під час руху транспортного засобу, він подав сигнал повороту, тобто не скоїв правопорушення. Крім того, місце скоєння правопорушення в постанові вказане місто Лисичанськ, вулиця Об'їзна 28, однак це не відповідає місцю скоєння правопорушення. Тому постанова, підлягає скасуванню.

Позиція відповідача, суду не відома, відзив на позов відповідачем не поданий. У поданому клопотанні, відповідач повідомляла, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського надати не можливо, оскільки він не зберігся з технічних причин.

Тож суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього дослідження, кожного наявного у матеріалах справи доказу окремо, а також в їх сукупності, встановив наступні обставини:

Двадцять дев'ятого березня 2018 року, в 14 годин 27 хвилин, в місті Сєвєродонецьку по вулиці Промислова, після зупинки транспортного засобу MERCEDES-BENZ 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_1, інспектор роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенант поліції Рубан Ганна Олексіївна, повідомила ОСОБА_3 про порушення ним пункту 9.2 (б) Правил дорожнього руху, а саме те, що ОСОБА_3 під час руху транспортного засобу не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті. А ОСОБА_1наполягав на тому, що при повороті він подавав сигнал повороту (а.с.3-5).

І після розгляду справи про адміністративне правопорушення, інспектор склала постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА № 341716, за скоєння ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, через те, що ОСОБА_3, 29 березня 2018 року о 14 годині 27 хвилин, керуючи транспортним засобом, в АДРЕСА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку при повороті, чим порушив п.п."б" пункту 9.2. Правил дорожнього руху (а.с. 7).

ОСОБА_1 не погодившись із тим, що в його діях має місце склад адміністративного правопорушення, оскаржив вказану постанову до Рубіжанського міського суду Луганської області (а.с.3-5).

Усі вказані вище обставини встановлені судом на підставі поданого позивачем позову та доданої ним копії постанови, і з урахуванням того, що існування вказаних обставин ні позивачем, ні відповідачем не заперечувалось.

Отже, із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли публічні правовідносини, в межах яких виник спір, у якому позивач як учасник дорожнього руху не погодився із рішенням суб'єкта владних повноважень в особі інспектора патрульної поліції, відповідача, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху.

Враховуючи визначені судом правовідносини, для вирішення спору, суд застосував наступні норми матеріального права, виходячи при цьому з наступних мотивів:

Відповідно до положень частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частинами другою і третьою статті 7 Кодексу України про адміністративні правопорушення (надалі за текстом - КУпАП), провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

При цьому доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це передбачено статтею 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. І ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Разом з цим суд враховує, що в силу положень пункту 1 частини 2 статті 2 та пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) у справах щодо оскарження дій та рішень суб'єкта владних повноважень (у тому числі і у справах про притягнення до адміністративної відповідальності) адміністративні суди перевіряють, серед іншого, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Але при цьому, в силу положень частини 2 статті 77 КАС України, у таких справах обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення та дії покладається на відповідача.

Перевіряючи чи прийнята постанова в справі про адміністративне правопорушення (серія ЕАА №341716) від 29 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, та чи вчинені дії по її складанню, на підставі та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України суд виходить із того, що відповідачем не надано будь-яких належних, достовірних та допустимих доказів того, що вказана постанова приймалась та дії щодо її складання вчинялись відповідачем на підставі та у спосіб, що передбачений положеннями статей 217,245-251,278-280 КУпАП, тобто на основі суворого додержання встановленої процедури розгляду адміністративної справи, що є обов'язковою передумовою правомірності прийняття постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Зокрема, відповідачем не надано суду жодних доказів вчинення позивачем діяння передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП, тобто суду не надано жодних доказів того, що 29 березня 2018 року позивач керуючи транспортним засобом у вигляді автомобіля марки «MERCEDES-BENZ 313 CDI, номерний знак НОМЕР_1, саме під час руху цього автомобіля і керування ним у місті Лисичанську, позивач, при повороті не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку, як це вказано відповідачем у постанові (а.с.8).

Звичайно суд врахував, що положеннями частини 2 статті 122 КУпАП, дійсно передбачена адміністративна відповідальність у виді штрафу у розмірі 25 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Але суд констатує, що в силу правової природи такого акту як постанова у справі про адміністративне правопорушення, що описана у статтях 283-284 КУпАП, суд не може розглядати і прийняти таку постанову, саму по собі, як доказ вчинення позивачем вказаного діяння, оскільки в силу вже вказаних вище положень статті 254 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення до доказів у такій справі не відноситься.

Також суд враховує факт не надання відповідачем будь-яких доказів вчинення позивачем означеного діяння, а тому констатує, що не має сумнівів у тому, що оскаржувана позивачем постанова була складена без наявності належним чином задокументованого чи іншим чином закріпленого у встановленому законом порядку факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Суд не може не відзначити, що позивач не визнав факт порушення ним правил користування попереджувальними сигналами при зміні напрямку руху.

В силу положень частини 3 статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

А відповідно до положень пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у випадку відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Тож зважаючи на викладене, суд констатує, що доказів наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП йому не надано, і як наслідок доказів правомірності рішення у вигляді постанови (серія ЕАА №341716) в справі про адміністративне правопорушення від 29 березня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 гривень, а також доказів законності дій щодо її складання. І тому суд погоджується із вимогами позову про необхідність скасування вказаної постанови, із закриттям справи про адміністративне правопорушення. Оскільки підстав для надіслання справи на новий розгляд суд не вбачає.

Отже, керуючись положеннями статей 1,2,7,9,12,14-1,23,33,122,217,222,245-252,254-256,268,276-280,283,284,287-289 Кодексу України про адміністративні правопорушення, положеннями статей 2,4,6,12,32,72-90,241-243,255,257-263,286,292-297Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до інспектора батальйону №1, роти 2 Управління патрульної поліції в Луганській області лейтенанта поліції Рубан Ганни Олексіївни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову (серії ЕАА №341716) від 29 березня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, що передбачена частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 425 гривень, а також закрити справу про адміністративне правопорушення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його складання до Донецького апеляційного адміністративного суду через Рубіжанський міський суд Луганської області.

Суддя - Д.С. Коваленко