Справа № 804/8175/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"15" травня 2018 р. справа № 804/8175/17
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Баранник Н.П.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду 18.01.2018 р. (суддя Захарчук-Борисенко Н.В., м. Дніпро) у справі № 804/8175/17

за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області

про визнання протиправним та скасування рішення, -

встановив:

В грудні 2017 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про застосування фінансових санкцій від 06.11.2017 № 000176/04-36-40-06/НОМЕР_1, яким позивача зобов'язано сплатити штраф за реалізацію алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.01.2018 в задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Рішення суду мотивовано тим, що жодних порушень з боку відповідача при винесенні оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій щодо позивача судом не встановлено, при цьому факт реалізації алкогольних напоїв у спірний період позивачем не заперечується.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції помилково встановлено факт необізнаності позивача про необхідність подачі документів на отримання ліцензії та не звернуто увагу на те, що у спірний період у позивача була наявна зареєстрована ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а також посилається на порушення відповідачем процедури притягнення позивача до відповідальності, оскільки таке притягнення має бути у вигляді податкового повідомлення-рішення, а не у формі рішення про застосування фінансових санкцій, яке прийняте відповідачем.

Від відповідача відзиву на вказану апеляційну скаргу до суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали доводи, зазначені в апеляційній скарзі та з підстав, зазначених у них, просили суд задовольнити їх.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила суд відмовити в її задоволенні, залишивши рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 23.10.2017 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області на підставі наказу від 19.10.2017 № 5814-п та направлень від 19.10.2017 № 10859, №10860, проведено перевірку торгового об'єкту (кафе), розташованого за адресою: Покровський район, смт. Покровське, вул. Фрунзе, 137, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, податкова адреса АДРЕСА_1, зареєстрованої в Західно-Донбаській об'єднаній державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Дніпропетровській області) (а.с.31-33).

В ході проведення перевірки відповідачем виявлено порушення вимог статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" № 481/95-ВР від 19.12.1995, а саме встановлено факт реалізації алкогольних напоїв у період з 18.12.2016 по 21.12.2016 без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями.

За результатами перевірки відповідачем складено акт від 24.10.2017 № 17981/04-36-40-06/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято рішення від 06.11.2017 № 000176/04-36-40-06/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за правопорушення, яке полягало у роздрібній торгівлі алкогольними напоями без ліцензії (а.с.12-14).

Позивач, не погодившись з прийнятим рішенням про застосування фінансових санкцій, звернулась з позовом до суду.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що правомірність спірного рішення про застосування фінансових санкцій підтверджено висновками перевірки, складеними в порядку та на підставі вимог чинного законодавства України, оскільки такі висновки містять відомості книги обліку розрахункових операцій (КОРО) та Z-звітів, а також не заперечуються позивачем, зокрема в своїй пояснювальній записці (а.с.30). При цьому судом першої інстанції встановлено, що оскаржуване рішення контролюючого органу відповідає формі, визначеній Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року № 790.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам, тому суд апеляційної інстанції погоджується з ним, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2016 фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до ГУ ДФС у Дніпропетровській області із заявою на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (а.с.77-78).

16.12.2016 Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення за реєстраційним № 01 про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 (НОМЕР_2, виданий 26.11.1999 Покровським РВ УМВС) зі строком дії з 22.12.2016 до 22.12.2017 (а.с.56).

В подальшому Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області проведено перевірку діяльності позивача щодо продажу алкогольних напоїв у період з 18.12.2016 по 21.12.2016.

За результатами вказаної перевірки складено акт від 24.10.2017 року № 17981/04-36-40-06/НОМЕР_1, на підставі якого прийнято рішення від 06.11.2016 року № 000176/04-36-40-06/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. за правопорушення - роздрібна торгівля алкогольними напоями без ліцензії у період з 18.12.2016 по 21.12.2016 без наявної ліцензії.

Позивач, заперечуючи проти рішення про застосування фінансових санкцій, зазначала, що притягнення до відповідальності за роздрібну торгівлю алкогольними напоями без ліцензії повинно здійснюватись шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення, а не рішення про застосування фінансових санкцій, як здійснено відповідачем, що, в свою чергу, є порушенням норм Податкового кодексу України, у зв'язку з чим оскаржуване рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Колегія суддів не погоджується з позицією позивача та вважає оскаржуване рішення про застосування фінансових санкцій таким, що прийняте вірно, про що також зазначено судом першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно частини першої статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі - Закон №481/95) роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб'єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

На підставі абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону № 481/95 до суб'єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій, - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Механізм застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону №481/95 визначається Порядком застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790.

Відповідно до пункту 5 вищевказаного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є:

- акт перевірки додержання суб'єктом господарювання встановлених законодавством вимог, обов'язкових для виконання під час здійснення оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, складений органом, що видав ліцензію, у якому зазначається зміст порушення і конкретні порушені норми законодавства;

- результати проведення органом, який видав ліцензію, іншими органами виконавчої влади в межах їх компетенції перевірок суб'єкта господарювання, пов'язаної з виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів;

- матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб'єктами господарювання вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Відповідно пункту 83.1 статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Таким чином, аналізуючи наведені норми, можливо дійти висновку, що для встановлення в акті перевірки висновків про наявні порушення, на підставі яких в подальшому приймається рішення про застосування фінансових санкцій, у контролюючого органу мають бути належні та допустимі докази такого порушення.

Факт реалізації позивачем алкогольних напоїв у період з 18.12.2016 по 21.12.2016 підтверджується книгою обліку розрахункових операцій (КОРО) та Z-звітами, а також не заперечується самим позивачем, як в пояснювальній записці від 23.10.2017, в якій зазначено, що остання здійснювала продаж алкогольних напоїв без відповідної ліцензії у зв'язку з тим, що вона "не знала, що треба здавати документи на видачу ліцензії раніше", що також спростовує доводи останньої стовно помилковості встановлення судом першої інстанції факту необізнаності позивача про необхідність завчасного подання документів на отримання ліцензії.

Отже, у зв'язку із встановленням факту роздрібної торгівлі алкогольними напоями на об'єкті, що належить фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1, без наявності ліцензії, позивач як суб'єкт господарювання, що здійснює свою господарську діяльність, несе відповідальність у вигляді штрафу, розмір якого встановлено законом та складає не менше 17000 грн.

Посилання позивача на те, що у спірний період була наявна зареєстрована ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, судом не приймаються до уваги, оскільки у рішенні від 16.12.2016 № 226 "Про видачу ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями" встановлено строк дії ліцензії з 22.12.2016 до 22.12.2017 (а.с.56), який надавав право здійснювати продаж алкогольних напоїв саме з встановленої дати, що, свою чергу, позбавляло права позивача на роздрібну торгівлю алкогольними напоями у спірний період. При цьому саме по собі рішення від 16.12.2016 № 226 "Про видачу ліцензії" не надає право на здійснення торгівлі, адже належним дозволом на торгівлю є лише ліцензія, строк дії якої, виходячи із зазначеного рішення, встановлено з 22.12.2016 до 22.12.2017, про що позивачу мало бути відомо.

Крім того, у судовому засіданні податковим органом надано Опис документів, прийнятих ГУ ДФС у Дніпропетровській області для одержання ліцензій на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами від ОСОБА_1, при дослідженні яких встановлено, що такі документи позивачем подано 14.12.2016 із повідомленням останньої про те, що ліцензія або рішення про відмову в її видачі надається заявнику не пізніше 10 календарних днів з дня одержання необхідних документів, тобто 23.12.2016 (а.с.77).

Таким чином, у період з 18.12.2016 по 21.12.2016 законних підстав для роздрібної торгівлі алкогольними напоями у позивача не було, тому порушення законодавства мало місце і законних підстав для звільнення від відповідальності немає.

Щодо тверджень позивача стосовно невідповідності форми рішення про застосування фінансових санкцій чинному законодавству, слід зазначити наступне.

Факт роздрібної торгівлі алкогольними напоями без ліцензії знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, а тому недоліки в оформленні рішення, які, на думку позивача, мали місце, не можуть бути підставою для скасування вірного по суті рішення.

Окрім цього, додатком до Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 року №790, чітко визначено, що в разі виявлення порушення вимог законодавства, що регулює обіг спирту, алкогольних напоїв і тютюнових виробів, приймається рішення про застосування фінансових санкцій за встановленою формою.

За таких обставин, застосування фінансових санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в сумі 17000 грн. згідно з рішенням 06.11.2016 року № 000176/04-36-40-06/НОМЕР_1 про застосування фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 17000 грн. є правомірним.

Аналізуючи вищенаведені норми, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість прийняття контролюючим органом оскаржуваного рішення про застосування фінансових санкцій.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги позивача.

Відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.01.2018 р. у справі № 804/8175/17 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: С.М. Іванов

Суддя: Н.П. Баранник