Справа № 820/6233/17
Суддя: Яковенко М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/6233/17
Харківський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Яковенка М.М.

суддів: Лях О.П., Старосуда М.І.

секретарі судового засідання: Жданюк А.О.

за участі:

представника позивача Полухін А.В.

представника відповідача Ковкін О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року (головуючий І інстанції: Бабаєва А.І., повний текс складено 14.03.2018 р.) по справі № 820/6233/17 за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області до Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

ВСТАНОВИВ:

14 грудня 2017 року Державна екологічна інспекція у Харківській області звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ПП «ИНТЕРПОИСК», в якому просить суд, з підстав відсутності відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами:

- застосувати заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) до ПП «ИНТЕРПОИСК» у вигляді повного зупинення роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря, розташованих за адресою: м. Харків, вул. Шевченка, 216-Б, а саме: газового котлу PROTERM grizzly lOOklo, стаціонарного мангалу, що розташований в окремому приміщенні на подвір'ї, стаціонарної фритюрниці FROSTY, що розміщена в приміщенні ресторану "НАВРУЗ" (кухня), стаціонарної печі для випічки, що розміщена в приміщенні ресторану "НАВРУЗ" (кухня), стаціонарної газової плити KOGAST, що розміщена в приміщенні ресторана "НАВРУЗ" (кухня), стаціонарної електричної плити, що розміщена в приміщенні ресторана "НАВРУЗ" (кухня) до отримання ПП «ИНТЕРПОИСК» відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами на зазначені джерела утворення викидів шляхом опломбування (опечатування) вказаного Державною екологічною інспекцією у Харківській області;

- контроль за виконанням рішення покласти на Державну екологічну інспекції у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року позов задоволено у повному обсязі ( а.с 109-110, 111-115).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, пославшись на незаконність та необґрунтованість рішення суду, яке прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове рішення яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Апелянт наголошує на відсутності перевищень викидів від наведених позивачем об'єктів, що здійснюють забруднення повітря, а також недоведеністю з боку позивача факту використання зазначених побутових приладів у діяльності.

Представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі. Зазначив, що виданий припис на усунення порушень шляхом отримання дозволу на викиди у повітря підприємством не оскаржувався та на даний час не виконаний.

Представник позивача заперечував проти задоволення апеляційної скарги у повному обсязі. Зазначив, що наявність отримання дозволу на викиди встановлено законодавством для господарюючого суб'єкта стаціонарним джерелами викидів, не пов'язана з розміром їх викидів.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанції, що на підставі наказу № 662/01-04 від 13.11.2017 року, Держекоінспекцією в термін з 14.11.2017 року по 27.11.2017 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства у діяльності ПП «ИНТЕРПОИСК».

За насідками перевірки ПП «ИНТЕРПОИСК», Держекоінспекцією складено акт проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів № 662/01-04/02-09 від 27.11.2017 року. Виявлено порушення частини 5, 6 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Перевіркою та обстеженням місця здійснення господарської діяльності ПП «ИНТЕРПОИСК» встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря за адресою: Харківська область, м. Харків, вул. Шевченка, 216-Б, здійснюється без дозволу та утворюються від наступних джерел утворення, а саме від: газового котлу PROTERM grizzly lOOklo (джерело викиду - труба витяжної системи № 1); стаціонарного мангалу, що розташований в окремому приміщенні на подвір'ї (джерело викиду - труба витяжної системи № 2, вхідні двері); стаціонарної фритюрниці FROSTY, що розміщена в приміщенні ресторану «НАВРУ3» (кухня) (джерело викиду - труба витяжної системи № 3); стаціонарної печі для випічки, що розміщена в приміщенні ресторану «НАВРУЗ» (кухня) (джерело викиду - труба витяжної системи № 3); стаціонарної газавої плити KOGAST, що розміщена в приміщенні ресторана «НАВРУЗ» (кухня) (джерело викиду - труба витяжної системи № 4); стаціонарної електричної плити, що розміщена в приміщенні ресторана «НАВРУЗ» (кухня) (джерело викиду - труба витяжної системи № 4). Викиди забруднюючих речовин від зазначених стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря здійснюються за відсутності дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

На підставі висновків акту перевірки Держекоінспекцією винесено припис № 02-25/236 від 27.11.2017 року, яким зобов'язано керівника ПП «ИНТЕРПОИСК» отримати дозвіл на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що викиди забруднюючих речовин від стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПП «ИНТЕРПОИСК» здійснюються за відсутності відповідного дозволу, а тому позовні вимоги є обґрунтованими.

Здійснюючи апеляційний перегляду та надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Статтею 1 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що джерело викиду - об'єкт (підприємство, цех, агрегат, установка, транспортний засіб тощо), з якого надходить в атмосферне повітря забруднююча речовина або суміш таких речовин.

Статтею 10 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря та діяльність яких пов'язана з впливом фізичних та біологічних факторів на його стан, зобов'язані, здійснювати організаційно-господарські, технічні та інші заходи щодо забезпечення виконання вимог, передбачених стандартами та нормативами екологічної безпеки у галузі охорони атмосферного повітря, дозволами на викиди забруднюючих речовин, у тому числі забезпечувати розроблення методик виконання вимірювань, що враховують специфічні умови викиду забруднюючих речовин.

Приписами статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» встановлено, що викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами можуть здійснюватися після отримання дозволу, який видається територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань екології та природних ресурсів за погодженням із територіальним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань охорони здоров'я.

З огляду на положення частини 5 статті 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», такий дозвіл з огляду на віднесення відповідача до третьої групи об'єктів викидів, повинен отримуватися на обласному рівні.

Згідно зі ст.12 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» господарська чи інші види діяльності, пов'язані з порушенням умов і вимог до викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря і рівнів впливу фізичних та біологічних факторів на його стан, передбачених дозволами, може бути обмежена, тимчасово заборонена (зупинена) або припинена відповідно до законодавства.

Приписами статті 50 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що екологічна безпека є такий стан навколишнього природного середовища, при якому забезпечується попередження погіршення екологічної обстановки та виникнення небезпеки для здоров'я людей. Екологічна безпека гарантується громадянам України здійсненням широкого комплексу взаємопов'язаних політичних, економічних, технічних, організаційних, державно-правових та інших заходів. Діяльність фізичних та юридичних осіб, що завдає шкоди навколишньому природному середовищу, може бути припинена за рішенням суду.

Відповідно до п. 7 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», на підставі акта, складеного за результатами здійснення перевірки, в ході якої виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, тощо.

Згідно з п. 8 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

Відповідачем надано до суду висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/2342 від 22.01.2013 року щодо газового котла PROTERM lOOklo, в якому зазначено, що об'єкт експертизи відповідає встановленим медичним критеріям безпеки/показникам для газового обладнання в побуті.

Проте, як правильно враховано судом першої інстанції, що висновок зроблений лише стосовно газового котла PROTERM lOOklo. Натомість перевіркою встановлено використання без відповідного дозволу крім зазначеного котла ще і стаціонарного мангалу, стаціонарної фритюрниці FROSTY, стаціонарної печі для випічки, стаціонарної газової плити KOGAST, стаціонарної електричної плити. Щодо технічних характеристик іншого устаткування відповідачем документів до суду не надано.

Крім того, висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/2342 від 22.01.2013 року був дійсний лише до 22.01.2018 року.

За таких обставин, суд обґрунтовано не прийняв до уваги висновок державної санітарно-епідеміологічної експертизи № 05.03.02-03/2342 від 22.01.2013 року як доказ того, що зазначене в позовній заяві обладнання ПП «ИНТЕРПОИСК» може використовуватись без відповідного дозволу.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання апелянта на те, що газовий котел PROTERM grizzly lOOklo, стаціонарний мангал, стаціонарна фритюрниця FROSTY, стаціонарна піч для випічки, стаціонарна газова плита KOGAST, стаціонарна електрична плита, не є стаціонарними джерелами, в зв'язку із не перевищенням номінальної теплової потужності в 50 МВт у відповідності до наказу Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 317 від 16.08.2004 року «Про затвердження Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи граничнодопустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел».

Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища України № 317 від 16.08.2004 року «Про затвердження Переліку типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел» не звільняє суб'єктів господарювання від отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а навпаки визначає порядок розроблення та затвердження нормативів гранично допустимих викидів забруднюючих речовин та їх сукупності, які містяться у складі пилогазоповітряних сумішей, що відводяться від окремих типів обладнання, споруд і надходять в атмосферне повітря із стаціонарних джерел.

В зв'язку з чим вбачається, що зазначений наказ не регулює відносини суб'єктів господарювання в частині обов'язку отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря, що в свою чергу не може слугувати підставою для відсутності у відповідача обов'язку отримати відповідний дозвіл.

Відповідно до пункту 1.15.5 Інструкції про зміст та порядок складання звіту проведення інвентаризації викидів забруднюючих речовин на підприємстві, затвердженої Наказ Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України №7 від 10.02.1995 року, стаціонарне джерело забруднення атмосфери - підприємство, цех, агрегат, установка або інший нерухомий об'єкт, що зберігає свої просторові координати протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферу.

Відповідно до п.1.6 Інструкції про загальні вимоги до оформлення документів, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, для отримання дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря стаціонарними джерелами для підприємств, установ, організацій та громадян-підприємців, об'єкти, для яких розробляються Документи, у яких обґрунтовуються обсяги викидів, розподіляються на три групи.

На підставі викладеного вбачається, що газовий котел PROTERM grizzly lOOklo, стаціонарний мангал, стаціонарна фритюрниця FROSTY, стаціонарна піч для випічки, стаціонарна газова плита KOGAST, стаціонарна електрична плита підпадають під поняття стаціонарного джерела забруднення атмосфери, оскільки вони є установкою, яка свої просторові координати не змінює протягом певного часу і здійснює викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Згідно з Переліком типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України №317 від 16.08.2004 року, затверджено перелік типів устаткування, для яких розробляються нормативи гранично допустимих викидів забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, а саме: теплосилові установки, номінальна теплова потужність яких перевищує 50 МВт.

Як зазначено відповідачем, стаціонарні джерела викиду, які ним використовуються мають потужність менше 50 МВт.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що для устаткування, потужність яких не перевищує 50 МВт хоча і не розробляються нормативи гранично допустимі викиди забруднюючих речовин із стаціонарних джерел, проте, наявність дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря є обов'язковим і для такого виду устаткування, оскільки, таке є стаціонарним джерелом викиду шкідливих речовин в атмосферне повітря.

Обов'язок отримання суб'єктами господарювання відповідного дозволу на викиди забруднюючих речовин в атмосферне повітря передбачено ст.11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» викиди забруднюючих речовин, для яких не встановлено відповідних нормативів екологічної безпеки, допускаються у виняткових випадках лише з дозволу, виданого суб'єкту господарювання, об'єкт якого належить до першої групи, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, а до другої або третьої групи, - обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення.

З огляду на вимоги положень статті 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря», законодавчо встановлений обов'язок для господарюючого суб'єкта, діяльність якого пов'язана з певного роду фізичного та біологічного впливу на атмосферне повітря, шляхом викидів забруднюючих речовин певними об'єктами, які є стаціонарними джерелами, з отриманням відповідного дозволу на такі викиди. Наявність отримання дозволу не пов'язана з граничним розміром викидів та цим не обумовлена.

З огляду на характер діяльності відповідача та об'єктів стаціонарних джерел, колегія суддів вважає доведеним факт використання їх у власній господарській діяльності, і викиди від таких стаціонарних джерел має негативний вплив на атмосферне повітря.

Враховуючи те, що викиди забруднюючих речовин від стаціонарних джерел викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ПП «ИНТЕРПОИСК» здійснюються за відсутності відповідного дозволу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для застосування заходів реагування до відповідача у вигляді повного зупинення роботи джерел утворення викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, заявлених в межах доводів апеляційної скарги. Рішення суду не може бути скасовано з формальних підстав.

Жодні доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що постанова суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з'ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 23, 31, 33, 90, 292, 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "ИНТЕРПОИСК" - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05 березня 2018 року по справі № 820/6233/17- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів - з дня складення повного судового рішення.

У повному обсязі складена 29 травня 2018 року.

Головуючий суддя (підпис)М.М. Яковенко
Судді(підпис) (підпис) О.П. Лях М.І. Старосуд