Справа № 536/1779/17
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Колотієвський О.О.
Суддя-доповідач: Мінаєва О.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 536/1779/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

колегія суддів у складі:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Бартош Н.С. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.03.2018 р. по справі № 536/1779/17, суддя Колотієвський О.О., м. Кременчук

за позовом ОСОБА_2

до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Угроватова Максима Миколайовича

третя особа - Департамент патрульної поліції Національної поліції України

про визнання протиправними та скасування постанови серія АР № 516693 від 25.09.2017 року та визнання протиправними дій працівника поліції,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_2, звернувся до суду з позовом до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Угроватова Максима Миколайовича, третя особа: Департамент патрульної поліції Національної поліції України, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 516693 від 25.09.2017 року про притягнення до відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.03.2018р. в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції оскаржуване рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначає доводи щодо протиправності постанови відповідача у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просить рішення суду першої інстанції залишити без змін.

В порядку, визначеному ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що постановою у справі про адміністративне правопорушення серія АР № 516693 від 25.09.2017 pоку, яка прийнята інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчук лейтенантом поліції Угроватовим М.М., позивача було притягнуто до відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено штраф у розмірі 425 гривень.

Відповідно до мотивувальної частини зазначеної постанови, 25.09.2017 року о 12 год. 00 хв. в місті Кременчуці вул. Героїв Сталінграду, б. 5 водій ОСОБА_2 керував транспортним засобом та не мав при собі посвідчення водія категорії «В» та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив п.2.1 а , п.2.1 б Правил дорожнього руху України.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача щодо прийняття оскаржуваної постанови.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, 25 вересня 2017 року, близько 12 год. 00 хв., в місті Кременчуці по вул. Героїв Сталінграда, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110280, номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку на вимогу працівників патрульної поліції.

Під час перевірки інспектором патрульної поліції було виявлено, що водій ОСОБА_2 не мав при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом та реєстраційного документа на транспортний засіб, що є порушенням п.2.1 а , п.2.1 б Правил дорожнього руху України.

У зв'язку із встановленням зазначених порушень, відповідачем на місці вчинення правопорушення складено постанову серія АР № 516693 від 25.09.2017 pоку, якою притягнуто позивача до відповідальності за ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Статтею 222 КУпАП встановлено, що справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

За змістом ст. 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції протокол не складається, а уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до статті 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

З постанови у справі про накладення адміністративного стягнення серія АР № 516693 від 25.09.2017 року встановлено, що відповідно до приписів ст. 283 КУпАП, в ній не зазначено технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення та накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, не зазначивши в оскаржуваній постанові технічний засіб яким здійснено фото або відеозапис, які були використані під час встановлення правопорушення, відповідач, як суб'єкт владних повноважень, діяв всупереч приписам ст.283 КУпАП.

Колегія суддів зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Для підтвердження порушення позивачем п.2.1 а , п.2.1 б Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до статті 251 КУпАП, посилається на відеозапис з нагрудної відеокамери інспектора поліції.

Так, статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, за приписами зазначених норм, відеозапис, здійснений під час встановлення правопорушення, працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли він зафіксований у встановленому законом порядку, зокрема, в постанові про накладення адміністративного стягнення.

З оскаржуваної постанови встановлено, що запис з нагрудної відеокамери інспектора, на який посилається відповідач як на доказ вчинення ОСОБА_2 правопорушення, не зафіксований в постанові про накладення адміністративного стягнення, а тому відповідно до приписів ст. 77 КАС України, ст. 251 КУпАП, зазначений доказ не може бути прийнятий судом, оскільки він не був покладений в основу оскаржуваного рішення.

Інших доказів, які були покладені в основу оскаржуваної постанови, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП, відповідачем не надано.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, приймаючи оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення діяв не у спосіб, що встановлений чинним законодавством України, при цьому, відповідно до ст. 77 КАС України, не надав доказів правомірності свого рішення.

Згідно ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 26.04.2018 року по справі № 338/1/17.

Таким чином, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 516693 від 25.09.2017 року про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, є протиправною та підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 286, 310, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, ст.ст. 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26.03.2018 по справі № 536/1779/17 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_2 до інспектора роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Угроватова Максима Миколайовича, третя особа Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія АР № 516693 про застосування до ОСОБА_2 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, прийняту інспектором роти № 1 батальйону Управління патрульної поліції у м. Кременчуці Департаменту патрульної поліції Угроватовим Максимом Миколайовичем 25.09.2017 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош Я.М. Макаренко