Справа № 808/1925/17
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

"16" травня 2018 р. справа № 808/1925/17
м. Дніпро

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

при секретарі судового засідання Яковенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2017 р. (суддя Бойченко Ю.П., м. Запоріжжя)

у справі № 808/1925/17

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області

про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

встановив:

У червні 2017 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив:

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області від 24.05.2017 р. № 1650 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з органів внутрішніх справ;

- скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області № 268 о/с від 25.05.2017 р. по особовому складу про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України);

- поновити ОСОБА_1 на роботі в якості слідчого СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області та спеціальному званні старшого лейтенанта поліції;

- стягнути з Головного управління Національної поліції України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 26.05.2017 р. до дня поновлення на роботі.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2017 р. позов задоволено. Постанова мотивована тим, що враховуючи постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі №333/1380/17, яка набрала законної сили, та висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 12.03.2017 р., оскаржувані накази ГУНП № 1650 від 24.05.2017 р. та № 268 о/с від 25.05.2017 р. є протиправними, а тому підлягають скасуванню в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та його звільнення.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, відповідач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що відповідно до матеріалів службового розслідування 12.03.2017 р. позивач, перебуваючи на службі у складі додаткової слідчо-оперативної групи Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, у районі будинку № 21 по вулиці 40 років Перемоги у м. Запоріжжя, керував автомобілем "HYUNDAI TUCSON", н.з. АР 5959СЕ, з ознаками сп'яніння. На вимогу поліцейських УПП у м. Запоріжжя ДПП, у зв'язку з наявністю ознак алкогольного сп'яніння, які встановлені Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, у порушення вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, позивач відмовився.

Під час складання адміністративних матеріалів відносно позивача поліцейськими УПП у м. Запоріжжя відповідно до вимог ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" та ст. 251 КУпАП здійснювався відеозапис. Зазначений відеозапис досліджено при проведенні службового розслідування та переглянуті матеріали зафіксовано у висновку службового розслідування.

Враховуючи, що при проведенні службового розслідування не було встановлено обставин, які б спростовували порушення пункту 2.5 Правил дорожнього руху, та вимоги підпункту 2 пункту 8 розділу III Протоколу № 1 оперативної наради керівництва Міністерства внутрішніх справ України від 03.01.2017 р. щодо прийняття рішень за фактами керування поліцейськими транспортними засобами в стані сп'яніння за результатами службових розслідувань, керівникам головних управлінь Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, областях, та м. Києві, управлінь патрульної поліції в містах, уживати до винних безальтернативних заходів дисциплінарного впливу - звільнення зі служби в поліції, було прийнято та затверджено висновок від 24.05.2017 р. про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

За наказом ГУНП від 25.05.2017 №268о/с позивача звільнено за п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію".

Судом першої інстанції при вирішенні позову застосовано ч. 4 ст. 72 КАС України, оскільки постановою Комунарського районного суду Запорізької області від 12 червня 2017 року закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача за ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП у зв'язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Однак, судом не надано належної оцінки висновкам службового розслідування, які підтверджують факт керування позивачем транспортним засобом з ознаками стану сп'яніння.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність та нормою ст. 5 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, якою встановлено, що дисциплінарна відповідальність поліцейських водночас виникає при притягненні до адміністративної, кримінальної або матеріальної відповідальності.

Відповідно до п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 23.12.2015 р. №901-VIII до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" поширено на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

Крім того, відповідно до ст. 17 та ст. 60 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції, проходження служби в поліції регулюється Закону України "Про Національну поліцію" та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 1. ст. 59 Закону України "Про Національну поліцію" служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

З моменту призначення позивача на посаду поліцейського відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України "Про Національну поліцію" у нього розпочались службові відносини, що передбачає виконання основних обов'язків поліцейського, які передбачені ст. 18 Закону.

Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України визначає сутність службової дисципліни, обов'язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України стосовно її дотримання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень, встановлені Дисциплінарним статутом.

Відповідно до ст. 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу ОВС дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги статутів і наказів начальників, захищати і охороняти від протиправних посягань права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави, з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до п. 8 ст. 12 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України одним із видів дисциплінарного стягнення, яке застосовується за порушення дисципліни, є звільнення з органів внутрішніх справ.

Обставини, що встановлені службовим розслідуванням, підтверджують наявність підстав для застосування ГУНП в Запорізькій області до позивача виду стягнення - звільнення у зв'язку з порушенням вимог правил дорожнього руху та не були спростовані під час судового розгляду.

Викладене свідчить про те, що притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача було здійснено у межах наданих повноважень та у спосіб, який передбачений діючим законодавством та з урахуванням всіх обставин вчиненого ним дисциплінарного проступку та вид дисциплінарного стягнення відповідає тяжкості проступку.

Просить скасувати постанову суду першої інстанції та ухвалити нову - про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу підтримав.

Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 з 07 листопада 2015 року відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області № 22 о/с від 07.11.2015 прийнятий на службу до поліції та з вказаного періоду обіймав посаду слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області.

12.04.2016 р. позивач склав Присягу працівника поліції на вірність українському народові.

11.03.2017 р. позивач заступив на добове чергування в складі додаткової слідчо-оперативної групи Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області. О 20:00 год. за наказом відповідального від керівництва по ОВС заступника начальника відділення поліції - начальника слідчого відділення Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції Горлова Д.О. позивач продовжив після 20:00 год. чергування за місцем проживання, здавши табельну вогнепальну зброю за місцем служби.

12.03.2017 р. в нічний час позивач рухався додому, керуючи автомобілем HYUNDAI TUCSON, номерний знак НОМЕР_1. О 00 год. 55 хв. в м. Запоріжжя по вул. 40-річчя Перемоги, 21, позивача було зупинено працівниками поліції та запропоновано вийти з автомобіля. Після того як позивач вийшов з автомобіля, йому було запропоновано пройти огляд на стан сп'яніння. Позивач відмовився від проходження такого огляду.

12.03.2017 р. стосовно позивача співробітниками поліції був складений протокол серії БР № 269305 про адміністративне правопорушення, обґрунтований порушенням позивачем вимог п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, за що передбачена відповідальність за ст. 130 КУпАП.

Позивач в той же день самостійно направився до Комунальної установи

''Запорізький обласний клінічний наркологічний диспансер'' Запорізької обласної ради, де о 02:30 год. пройшов обстеження та відповідно до висновку від 12.03.2017 року у стані алкогольного сп'яніння не перебував.

На підставі наявної у протоколі серії БР № 269305 від 12.03.2017 року про адміністративне правопорушення інформації наказом ГУНП в Запорізькій області від 31.03.2017 р. № 1043 призначено службове розслідування.

Відповідно до висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1, затвердженого 24.05.2017 року начальником ГУНП в Запорізькій області полковником поліції Золотоношею О.В., завершено службове розслідування та встановлено грубе порушення позивачем службової дисципліни, що виразилось у відмові на вимогу поліцейських від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що є підставою для накладення дисциплінарного стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Відповідно до наказу ГУНП в Запорізькій області № 1650 від 24.05.2017 р. "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності" на позивача за грубе порушення службової дисципліни, вимог ст.ст. 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справі України, затвердженого Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-IV, ч. 5 ст. 14, ч. 2 ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353-XII, пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 р. № 580-VIII, Присяги працівника поліції, п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306, що виразилось у відмові на вимогу поліцейських від проходження, відповідно до встановленого порядку, огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, накладено дисциплінарне стягнення у виді звільнення з органів внутрішніх справ.

Із зазначеним наказом позивача було ознайомлено 25.05.2017 р.

В подальшому, 25 травня 2017 року винесено наказ № 268 о/с "По особовому складу", відповідно до якого позивача звільнено за п. 6 ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) з 25 травня 2017 року. На день звільнення позивач мав вислугу 07 років 09 місяців 17 днів; у пільговому обчисленні - 07 років 09 місяців 26 днів.

На підставі вказаного наказу до трудової книжки ОСОБА_1 внесено запис від 25.05.2017 р. про звільнення зі служби в поліції.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, оскільки:

- матеріали про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП співробітниками поліції було передано до Комунарського районного суду міста Запоріжжя та за результатами розгляду справи прийнято постанову від 12.06.2017 р., якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 130 КУпАП закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 23.06.2017 року;

- постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 333/1380/17 встановлено, що акт огляду на стан алкогольного сп'яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який був доданий до протоколу про адміністративне правопорушення серії БР № 269305 від 12.03.2017 р., оформлений з порушенням вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. №1452/735. У направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, яке було додане до зазначеного протоколу, вказано, що огляд водія за допомогою спеціального технічного засобу не проводився, особа на огляд до закладу охорони здоров'я не доставлялась, про відмову позивача від проходження огляду в медичному закладі не зазначено. Також зазначеним судовим рішенням встановлено, що з відеозапису з камери відеоспостереження, яка була на одязі патрульного, не можливо встановити у позивача наявності ознак алкогольного сп'яніння;

- з постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 у справі №333/1380/17 вбачається, що допитана в якості свідка ОСОБА_4 пояснила, що перебувала з позивачем у автомобілі "HYUNDAI TUCSON", номерний знак НОМЕР_1, під час зупинки поліцейськими, і позивач не перебував у стані сп'яніння. Цим судовим рішенням встановлено недоведеність факту відмови позивача від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп'яніння;

- відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір;

- відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв'язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов'язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Згідно з п. 9 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про Національну поліцію" від 23.12.2015 року №901-VIII (набрав чинності 28.12.2015 року) до набрання чинності Законом України "Про Дисциплінарний статут Національної поліції" вирішено поширити на поліцейських дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460-IV (далі - Статут).

Відповідно до положень статей 1 та 2 Статуту службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України. Дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

Відповідно до ст. 7 Статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов'язує кожну особу рядового і начальницького складу, зокрема: дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників; дотримуватися норм професійної та службової етики; постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень; сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.

Відповідно до положень статті 12 Статуту на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ за порушення службової дисципліни можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнень, зокрема, як звільнення з посади, звільнення з органів внутрішніх справ.

Статтею 14 Статуту передбачено, що з метою з'ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування. Перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення. При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов'язків, рівень кваліфікації тощо. У разі вчинення незначного порушення службової дисципліни начальник може обмежитись усним попередженням особи рядового або начальницького складу щодо необхідності суворого додержання службової дисципліни. Звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу.

Порядок проведення службових розслідувань регулюється Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженою наказом МВС України від 12.03.2013 року № 230.

Згідно з п.2.1 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 року №230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов'язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

Якщо вину особи повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

В поясненнях від 16.03.2017 року, наданих під час службового розслідування, та зазначених у висновку службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни слідчим СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_1, затвердженого 24.05.2017 року начальником ГУНП в Запорізькій області полковником поліції Золотоношею О.В., позивач вказав, що 12.03.2017 р. о 00:40 год. він рухався вулицею 40 років Перемоги в м. Запоріжжі на власному автомобілі "HYUNDAI TUCSON", н.з. АР 5959 СЕ, де біля будинку № 21 був зупинений поліцейськими УПП у м. Запоріжжя. Після цього, позивач передав співробітникам поліції посвідчення водіям та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час розмови поліцейські почали вказувати на те, що у нього є ознаки алкогольного сп'яніння та запропонували без свідків пройти огляд на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Drager Alkotest". Оскільки він був у тверезому стані, то відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп'яніння за допомогою приладу "Drager Alkotest", вказавши, що самостійно пройде огляд в КУ "ЗОНД" ЗОР. Далі поліцейськими відносно нього було складено протокол серії БР № 269305 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Оскільки позивач не мав права керувати транспортним засобом, то зателефонував своєму товаришу слідчому СВ ГУНП в Запорізькій області старшому лейтенанту поліції Гєворкяну Ашоту Арташевичу та попрохав приїхати та сісти за кермо його автомобіля. Після складання адміністративного протоколу він разом з Гєворкяном А.А. прибули до КУ "ЗОНД" ЗОР, де він пройшов огляд з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно з висновком КУ "ЗОНД" ЗОР від 12.03.2017 р., що складений о 02:30 год., у позивача на час проведення медичного огляду ознак сп'яніння не виявлено. Також ОСОБА_1 зазначив, що 12.03.2017 р. о 07:15 год. він доповів начальнику СВ Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітану поліції Горлову Д.О., що відносно нього 12.03.2017 р. було складено протокол серії БР № 269305 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

З наданого відповідачем відеозапису дійсно неможливо встановити чи мав позивач ознаки сп'яніння, проте, відповідно до ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" та п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 р. № 1306, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Відповідно до п. 6 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 р. № 1452/735, огляд на стан сп'яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров'я (у сільській місцевості за відсутності лікаря -фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

З наданого відповідачем до суду відеозапису вбачається та підтверджується наданими позивачем поясненнями, що на законну вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп'яніння позивач, в порушення ст. 16 Закону України "Про дорожній рух" та п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 № 1306, відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння. Зазначені обставини також підтверджуються висновком перевірки за фактами, викладеними у зверненні громадянина ОСОБА_1, затвердженого 17.03.2017 року начальником УПП в м. Запоріжжі капітаном поліції Пилипенком Р.О.

Отже, 12.03.2017 року позивач дійсно вчинив дії, які підпадають під визначення дисциплінарного проступку, та свідчать про відсутність у нього високої свідомості, недотримання законодавства, порушення норм професійної та службової етики. Такі дії не можна вважати гідними звання поліцейського, а поведінку - чесною та такою, що є прикладом у дотриманні громадського порядку.

За фактом скоєння позивачем дисциплінарного проступку було проведено службове розслідування, за результатами якого обставини його скоєння знайшли своє підтвердження, тому у відповідача були наявні підстави для прийняття наказу від 24.05.2017 р. № 1650, який в подальшому було реалізовано шляхом прийняття наказу від 25.05.2017 р. № 268 о/с.

Вказані накази видані уповноваженою особою у передбаченому законом порядку, при цьому обраний вид дисциплінарної відповідальності відповідає тяжкості та обставинам проступку, відношенню позивача до нього, тому підстав для визнання зазначених наказів протиправними немає.

Крім того, позивач своїх протиправних дій не усвідомив, заперечень стосовно співмірності адміністративного стягнення дисциплінарному порушенню не заявив.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем вчинено негідну поведінку проти інтересів служби, що суперечить покладеним на нього обов'язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу.

На думку колегії суддів, судом першої інстанції помилково взято до уваги висновок щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, від 12.03.2017 р., оскільки підставою для звільнення позивача стало вчинення саме дисциплінарного проступку, наявність або відсутність якого не спростовується фактом алкогольного сп'яніння позивача. Саме неправомірна поведінка позивача під час зупинки його працівниками поліції і стала підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення зі служби в поліції, а не факт керування транспортного засобу у стані алкогольного сп'яніння.

Крім того, відповідно до ст. 266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров'я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського, чого не було дотримано позивачем під час звернення до Комунальної установи ''Запорізький обласний клінічний наркологічний диспансер'' Запорізької обласної ради.

Що стосується посилання суду першої інстанції та позивача на постанову Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 333/1380/17, якою закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 130 ч. 1 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення, як на підставу для задоволення позовних вимог позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, адміністративна та дисциплінарна відповідальність є різними та самостійними видами відповідальності особи.

Судом встановлено, що наказами від 24.05.2017 р. № 1650 та від 25.05.2017 р. № 268 о/с позивача притягнуто саме до дисциплінарної відповідальності, при цьому не з підстав скоєння адміністративного правопорушення, а через вчинення дій, які є дисциплінарним проступком. Отже, постанова Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі №333/1380/17 не має преюдиційного значення у цій справі.

Крім того, колегія суддів зазначає, що питання наявності в діях позивача складу дисциплінарного проступку не було предметом дослідження у справі про адміністративне правопорушення. Не притягнення до адміністративної відповідальності позивача не є підставою для задоволення його позову про скасування оскаржуваних наказів.

Колегія суддів приймає до уваги, що в постанові від 25 квітня 2018 року у справі №704/261/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов'язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Водночас, при застосуванні вказаної норми, судам необхідно враховувати, що у статті 72 КАС України йде мова про звільнення від доказування лише певних фактичних обставин, але не про обов'язковість правових висновків суду в іншій справі.

В свою чергу, фактичні обставини справи - факти (події, дії, стан), доведення наявності або відсутності яких суду має значення для правильного вирішення справи.

При цьому, передбачене частиною першої статті 72 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні".

Зазначений висновок Верховного Суду, на думку колегії суддів, може бути поширений і на застосування ч. 4 ст. 72 КАС України (ч. 6 ст. 78 КАС України діючої редакції), оскільки відповідач не був учасником справи про адміністративне правопорушення, не має процесуального права оскарження постанови суду про адміністративне правопорушення, з огляду на що його доводи та докази, що він має, не були належним чином оцінені судом підчас розгляду справи відповідно до КУпАП.

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Посилання позивача та суду першої інстанції на те, що в постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12.06.2017 р. у справі № 333/1380/17 вказано те, що дослідженими в судовому засіданні доказами не доведено, що позивач відмовився від проходження огляду на стан сп'яніння, що становить склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, на думку колегії судів, не є підставою для неврахування доведеного належними та допустимими доказами у цій справі факту відмови позивача від проходження огляду на стан сп'яніння, що свідчить про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Таким чином, звільнення позивача зі служби в поліції проведено з дотриманням вимог чинного законодавства, з урахуванням тяжкості вчиненого проступку та результатів службового розслідування.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування постанови з прийняттям нової- про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області задовольнити.

Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2017 р. у справі № 808/1925/17 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, та з підстав, вказаних у частині 5 статті 291 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складено 22.05.2018 р.

Головуючий суддя: О.М. Панченко

Суддя: В.Є. Чередниченко

Суддя: С.М. Іванов