Справа № 810/948/18
Суддя: Виноградова О.І.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2018 року № 810/948/18
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Виноградової О.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження у м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області, Богуславського районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
27 лютого 2018 р. до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовом до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Київській області (далі - відповідач 1) про:

- визнання протиправними дій відповідача 1 щодо відмови у проведенні перерахунку та видачі оновленої довідки про забезпечення ОСОБА_2 (чоловіка позивача);

- зобов`язання відповідача 1 провести перерахунок та видати позивачу оновлену довідку про грошове забезпечення ОСОБА_2 (чоловіка позивача) за період виконання службових обов`язків в зоні відчуження, а саме: у м. Прип`ять у період з 7 по 8 травня 1986 р., у с. Чистогалівка у період з 15 по 18 травня, у с. Копачі з 3 по 6 травня 1986 р., у м. Чорнобиль 2 травня 1986 р. та у період з 10 по 11 травня 1986 р., у с. Новошепеличі у період з 4 по 5 травня 1986 р., у с. Машеве 9 травня 1986 р., с. Зимовище 19 травня 1986 р., у с. Залісся у період з 12 по 13 травня 1986 р., у с. Річиця 14 травня 1986 р.

Ухвалою судді Київського окружного адміністративного суду від 3 березня 2018 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у судовому засіданні.

Протокольною ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2018 р. залучено в якості відповідача 2 Богуславський районний відділ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 (чоловіка позивача) під час проходження служби в органах внутрішніх справ приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, зокрема, у м. Прип`ять у період з 7 по 8 травня 1986 р., у с. Чистогалівка у період з 15 по 18 травня, у с. Копачі з 3 по 6 травня 1986 р., у м. Чорнобиль 2 травня 1986 р. та у період з 10 по 11 травня 1986 р., у с. Новошепеличі у період з 4 по 5 травня 1986 р., у с. Машеве 9 травня 1986 р., с. Зимовище 19 травня 1986 р., у с. Залісся у період з 12 по 13 травня 1986 р., у с. Річиця 14 травня 1986 р. На письмове звернення позивача до відповідача 2 з проханням видати довідку про заробітну плату ОСОБА_2 (чоловіка позивача) у зоні відчуження для перерахунку її пенсії з урахуванням чинного законодавства, відповідачем видано довідку, до якої не були включені окремі виплати, що були передбачені нормативно-правовими актами урядів СРСР і УРСР. Стверджує, що відповідачем 2 при видачі довідки не були враховані положення постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 р. №524-156, розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. №964-рс, постанови Ради Міністрів УРСР і Української республіканської Ради професійних Спілок від 10 червня 1986 р. №207-7, відповідно до яких його заробітна плата має бути обчислена з урахуванням кратності зони небезпеки, тарифної ставки, підвищеної у два рази, одноразової грошової допомоги за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення та премії.

21 березня 2018 р. до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому позивач у задоволенні позову просив відмовити, оскільки предметом даного спору є саме довідка відповідача 2, який є самостійною юридичною особою, а отже, належним відповідачем щодо видачі довідки та перерахунку грошового забезпечення за роботу по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 104-109).

17 травня 2018 р. від відповідача 2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позову відмовити, оскільки щомісячне преміювання осіб рядового та начальницького складу органів (підрозділів) внутрішніх справ не здійснювалося, а отже, підстав для виплати премії за період виконання робіт, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, після повернення з зони відчуження не було. Стверджував, що підстав для перерахунку заробітної плати та видачі нової довідки немає.

Від представників позивача та відповідача 1 до суду надійшли заяви про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Представник відповідача у судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив.

Згідно з вимогами ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, встановив таке.

Позивач є дружиною ОСОБА_2 , померлого громадянина із числа ліквідаторів учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС першої категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується посвідченням № НОМЕР_1 (а.с. 12).

Відповідно до маршрутного листа, виданого ГУ МВС України в Київській області від 11 квітня 1995 р. №20/Б-0307, позивач приймав участь у заходах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та знаходився у зоні відчуження, а саме, у м. Прип`ять у період з 7 по 8 травня 1986 р., у с. Чистогалівка у період з 15 по 18 травня, у с. Копачі з 3 по 6 травня 1986 р., у м. Чорнобиль 2 травня 1986 р. та у період з 10 по 11 травня 1986 р., у с. Новошепеличі у період з 4 по 5 травня 1986 р., у с. Машеве 9 травня 1986 р., с. Зимовище 19 травня 1986 р., у с. Залісся у період з 12 по 13 травня 1986 р., у с. Річиця 14 травня 1986 р. (а.с. 21).

Згідно із довідкою ГУ МВС України в Київській області від 17 січня 2018 р. № П-42, відповідно до наказу УВС Київського облвиконкому про виплату кратних окладів особовому складу, який брав участь у заходах із ліквідації аварії на Чорнобильській АЕС, колишній працівник Богуславського РВВС УВС Київського облвиконкому ОСОБА_2 дійсно залучався до зазначених вище заходів (а.с. 22).

Згідно із довідкою відповідача 2 від 16 березня 2012 р. № 1822, виданою позивачу про те, що її чоловіку ОСОБА_2 за роботу в населених пунктах зони відчуження м. Прип`ять, с. Копачі, с. Чистогалівка (кратність 5), м. Чорнобиль, с. Новошепеличи, с. Машево, с. Зимове (кратність 4), с. Залісся, с. Речиця (кратність 3) по місцю роботи - Богуславський РВВС була виплачена заробітна плата в сумі 247 крб. 25 коп. з урахуванням коефіцієнта 4, 5, 5, 4, 4, 3, 3, 5, 4. Крім того, у вказаній довідці зазначено, що оплата за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами) з урахуванням зони безпечності провадилася з установленого у зону відчуження 6-ти годинного робочого дня та 6-денного (36-годинного) робочого тижня та складала 464 грн 98 коп. Фактична ж заробітна плата із якої визначається пенсія складала 481 крб 62 коп. При цьому, у вказаній довідці міститься "Примітка", у якій зазначено, що станом на травень 1986 р. грошове утримання складалося з: посадового окладу - 95 крб 00 коп., окладу за звання - 120 крб 00 коп., надбавки за вислугу років - 32 крб. 25 коп., що становить разом 247 крб. 25 коп.(а.с. 27).

4 січня 2018 р. позивач звернулася до Голови відповідача 1 з письмовою заявою про проведення перерахунку та видачу довідки про заробітну плату (грошове утримання) ОСОБА_2 (чоловіка позивача) за роботу у зоні відчуження у вказаний вище період відповідно до маршрутного листа від 11 квітня 1995 р. № 20/Б-0307 та з врахуванням:

- підвищення до 25 % тарифної ставки (посадові оклади) робітникам, зайнятим в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю;

- проведення перерахунку оплати праці особам, які приймали участь участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС виходячи з посадового окладу, а особам офіцерського і начальницького складу також за спеціальними званнями в ІІІ зоні небезпеки, в 5 кратному розмірі порівняно з встановленими діючим законодавством нормами, в ІІ зоні в 4 кратному розмірі і в І зоні в зоні - в трикратному розмірі;

- проведення перерахунку оплати праці, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС у зоні відчуження і запобіганням забрудненню навколишнього середовища, у вихідні і святкові дні з оплатою у подвійному розмірі;

- врахуванням добових в розмірі 3 крб 50 коп. в день особам і начальницького і рядового складу ОВС направлених на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС незалежно від відомчого підпорядкування;

- врахуванням надбавки взамін продовольчого пайка в розмірі 20 крб. за весь період виконання службових обов`язків в зоні Чорнобильської АЕС.

Крім того, у вказаній заяві містилося прохання видати довідку про задіяння ОСОБА_2 під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, тобто про його знаходження в 30-ти км. зоні відчуження (відповідно до маршрутного листа). із зазначенням дати, кількості днів з розбивкою по місцям несення служби (населеним пунктам) (а.с. 29).

Відповідач 1 листом від 6 лютого 2018 р. №29/Б-27 відмовив позивачу у видачі довідки з перерахуванням заробітної плати позивача (а.с. 30-31).

Так, у вказаному листі відповідач повідомив позивача, що довідка про грошове забезпечення від 16 березня 2012 р. № 1822, видана відповідачем 2, правильна і підстав для видачі нової немає (а.с. 30-31).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з наступного.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 р. Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів:

- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964;

- постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 р. № 524-156;

- розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. № 1031;

- постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 р. № 655-195;

- постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 р. № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 р.р. виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР № 964-рс від 17 травня 1986 р. «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати», надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії виплачувати працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб; дозволено керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії з ліквідації аварії, проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі у порівнянні з установленими діючим законодавством нормами, в II зоні - в чотирикратному і в I зоні - в трикратному розмірі (абзац перший). У тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв`язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абз. 2).

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 р. №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ.

Грошове забезпечення особам начальницького та рядового складу органів внутрішніх справ, що виконували службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, здійснювалося на підставі нормативно-правових актів МВС СРСР та МВС УРСР, зокрема, наказів МВС СРСР від 11 травня 1986 р. № 0130, від 17 травня 1986 р. № 0149, від 30 червня 1986 р. № 0189 та інших.

Вимогами абз. 1 п. 1 наказу МВС СРСР від 17 травня 1986 р. № 0149 "Про додаткові виплати особовому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" на виконання зазначених розпоряджень міністру внутрішніх справ Української РСР було дозволено, за погодженням з головою Урядової комісії з ліквідації аварії, здійснювати у виняткових випадках оплату праці робітників, службовців, а також призваних на збори військовозобов`язаних, які зайняті на особливо важливих і відповідальних роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у ІІІ зоні небезпеки - у 5-кратному розмірі у порівнянні зі встановленими чинним законодавством нормами, у II зоні - у 4-кратному розмірі, у І зоні - у 3-кратному розмірі.

Вимогами абз. 2 п. 1 цього наказу передбачалося у такому ж порядку і розмірах виплачувати грошове забезпечення військовослужбовцям, особам начальницького та рядового складу, що були зайняті на зазначених роботах у І - ІІІ зонах небезпеки, виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам та мічманам - також окладів за військовим і спеціальним званням.

Надбавки за вислугу років та інші надбавки нараховувались за основним місцем служби.

Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 5 червня 1986 р. № 665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища», надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 р. № 964.

Оплата праці робітників і службовців, відряджених у зону ЧАЕС та призваних на військові збори, за якими відповідно до чинного законодавства зберігалась за основним місцем роботи середньомісячна заробітна плата, відповідно абз. 4 п. 1 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195 (абз.4 п.п.1 п.1 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. №207/7) провадилась у III, II, I зонах небезпеки у 4-кратному, 3-кратному та 2-кратному розмірі (із врахуванням 100 % тарифної ставки), виходячи з тарифної ставки, встановленої за основним місцем роботи.

Якщо відрядженим особам за основним місцем роботи зберігали грошове забезпечення, то показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Згідно з вимогами п. 2 Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 р. № 665-195 дозволено міністерствам і відомствам виплачувати працівникам, в тому числі військовослужбовцям військових частин і органів КДБ СРСР, військовозобов`язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, зазначені у пункті 1 цієї постанови, добові в розмірі 3 руб. 50 коп., а також забезпечувати їх безкоштовним триразовим гарячим харчуванням (з розрахунку 2 руб. 85 коп. на добу) та безкоштовним житлом.

При вирішенні справи враховано правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2018 р. у справі № 2315/4055/2012 (2-а/2315/173/2012) адміністративне провадження № К/9901/1140/18.
Зокрема, у цій постанові зазначено, що відповідно до вимог п.п. 4 і 5 вказаної постанови, п.п. 4 і 5 п. 1 постанови Ради Міністрів УРСР і УРРПС від 10 червня 1986 р. № 207-7 працівникам підприємств, організацій та установ, які виконують роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і запобіганням забруднення навколишнього середовища, встановлено додаткову оплату праці за роботу в нічний час у розмірі 35% часової тарифної ставки (окладу) за кожний час роботи в нічний час і максимальний розмір премії - 60% тарифної ставки (окладу) в місяць; дозволено підприємствам, організаціям і установам залучати працівників на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії, у вихідні і святкові дні з оплатою праці у подвійному розмірі.

Згідно з п. 1 постанови Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань та Секретаріату ВЦРПС від 7 травня 1986 р. № 153/10-43 працівникам, безпосередньо зайнятим на роботах по усуненню наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, премії, винагороди і заохочення нараховуються відповідно до діючих положень.

Про розповсюдження цих пунктів на осіб рядового і начальницького складу в цих постановах вказівок немає.

Положенням про грошове утримання рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженого наказом МВС СРСР від 19 березня 1984 р. № 090 не передбачалося преміювання осіб рядового і начальницького складу, а також виплати в вихідні, святкові та нічний час.

Згідно вимог п. 12 Положення про грошове утримання осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ від 19 березня 1984 р. № 090 винагорода за понаднормову роботу, а також додаткова винагорода за роботу у дні відпочинку та святкові дні не виплачувалася, за винятком особливих випадків, передбачених наказами МВС СРСР на підставі спеціальних рішень Уряду СРСР.

Крім того, відповідно до вимог п. 40 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 23 жовтня 1973 р. № 778 для осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ встановлюється ненормований робочий час.

При змінній роботі або безперервному чергуванні встановлюється однакова вдень і вночі тривалість робочого часу. В разі необхідності особи рядового та начальницького складу зобов`язані нести службу в дні щотижневого відпочину і святкові дні. При цьому взамін невикористаних днів щотижневого відпочинку і святкових днів їм надаються інші вихідні дні.

Також, відповідно до Положення про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ та Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, що діяли в 1986 році розрахункова денна тарифна ставка для оплати праці і, зокрема, для оплати праці за роботу в зоні відчуження розраховувалася шляхом ділення місячного окладу, а для осіб офіцерського і начальницького складу також і окладів за військове або спеціальне звання на кількість календарних днів за відповідний місяць роботи в зоні відчуження.

Крім того, як убачається з розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 листопада 1993 р. №1006-р, з метою соціального захисту колишніх співробітників апарату МВС учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, віднесених до першої категорії, а також тих, які отримали в 1986-1987 р. дозу опромінення в 25 бер і більше, органам внутрішніх справ дозволено перерахувати їх грошове утримання за період роботи в зоні відчуження із розрахунку посадових окладів і окладів за спеціальними званнями, що діяли в період роботи в зоні ЧАЕС, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу.

Відповідно до вимог ст. 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 р. № 796-XII (далі - Закон № 796-XII) видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами, організаціями (військоматами).

Як убачається з п. 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 р. № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Тобто, відповідач має право видати довідку про розмір заробітної плати відповідно до даних, що містяться у розрахунковому листі позивача за відповідний період.

Згідно довідки про заробітну плату (грошове забезпечення), одержану за роботу (службу) в зоні відчуження в 1986-1990 р. від 16 березня 2012 р. № 1822, заробітна плата ОСОБА_2 (чоловіка позивача) за роботу (службу) в зоні відчуження складала у період:

- 2, 4, 5, 9, 10, 11, 19 травня 1986 р. зона 2, 7 днів, денна середньогодинна тарифна ставка 6 крб 94 коп., кратність 4 складала 194 крб 32 коп.;

- 3, 6, 7, 8, 15,18 травня 1986 р. зона 3, 6 днів, денна середньогодинна тарифна ставка 6 крб 94 коп., кратність 5 складала 208 крб 20 коп.;

- 12, 13, 14 травня 1986 р. зона 1, 3 дні, денна середньогодинна тарифна ставка 6 крб 94 коп., кратність 4 складала 194 крб 32 коп. (а.с. 27).

При цьому, збереження середньої заробітної плати за 16 днів роботи в зоні відчуження 16 крб 64 коп.

Фактична заробітна плата за роботу в зоні відчуження із якої визначається пенсія складає 481 крб 62 коп. (а.с. 27).

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно обчислено ОСОБА_2 (чоловіку позивача) оплату праці за дні роботи (служби) в зоні відчуження у 4-кратному розмірі за 2, 4, 5, 9, 10, 11, 19 травня 1986 р., 5-кратному розмірі за 3, 6, 7, 8, 15,18 травня 1986 р. та 3-кратному розмірі 12, 13, 14 травня 1986 р., оскільки за позивачем зберігалась середньомісячна заробітна плата за основним місцем роботи, а тому показник кратності для розрахунку оплати праці за роботу в зоні відчуження зменшувався на одиницю.

Також суд зазначає про відсутність підстав для включення до довідки про заробітну плату (грошове забезпечення) позивача одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіації та добових в розмірі 3 крб. 50 коп., оскільки нарахування такого грошового забезпечення жодним чином не підтверджено.

Отже, відповідач при зазначенні відомостей про розмір заробітної плати позивача за період роботи у зоні відчуження діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством.

Суд звертає увагу, що зазначеними нормами визначено право роботодавця, а не обов`язок здійснювати доплати, у кратних розмірах відповідно до зон небезпечності, де вони несли службу, а доплата за опромінення застосовується при отриманні дози радіації в 25 бер і більше.

Крім того, накази про преміювання позивача у визначених ним у позовній заяві розмірах не видавалися.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, що і було зроблено відповідачами 1,2.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на дату виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
у задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Виноградова О.І.