Справа № 821/747/18
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р.м. ХерсонСправа № 821/747/18
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Морської Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення адміністративно - господарських санкцій та пені,

встановив:

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів (далі-позивач, відділення Фонду) звернулось до суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі-відповідач, ФОП ОСОБА_1В.), у якому просить стягнути адміністративно - господарські санкції в розмірі 13600,00 грн. та пеню в розмірі 32,64 грн..

Позов обґрунтований тим, що відповідно до ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" від 21.03.1991 року № 875-XII (далі Закон України №875), із змінами і доповненнями, для підприємств, установ і організацій установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік. Виконанням нормативу робочих місць у кількості, визначеній згідно з ч.1 ст. 19 Закону України № 875, вважається працевлаштування підприємством, установою, організацією інвалідів, для яких це місце роботи є основним. Відповідачем подано до Відділення звіт форми №10-ПІ річна "Звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів" за 2017 рік, з якого випливає, що відповідач вимогу Закону не виконав. Згідно ст.20 Закону України №875 підприємства де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж встановлено нормативом, щороку сплачують адміністративно-господарські санкції сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Відповідач повинен був самостійно, у строк до 15 квітня 2017 року, розрахувати та сплатити адміністративно-господарські санкції. За не працевлаштування інвалідів у необхідній кількості відповідач повинна сплатити в дохід Державного бюджету 13600,00 грн. Однак, відповідач у строк встановлений законом вказану суму самостійно не сплатила, у зв'язку з чим їй нарахована пеня в розмірі 32,64 грн. Таким чином, оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованість в розмірі 13632,64 грн., позивач просить стягнути її в судовому порядку. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

Частиною 2 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті (ч. 2 ст. 257 КАС України).

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження (ч. 3 ст. 257 КАС України).

Враховуючи незначну складність справи та достатність наданих позивачем доказів для розгляду справи по суті суд вважає за можливе розглянути дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 23.04.2018р. у справі відкрите спрощене позовне провадження.

Відповідачу направлена ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження у даній справі та запропоновано надати відзив на позов протягом п'ятнадцятиденного строку. Вказана ухвала суду отримана відповідачем 27.04.2018р., що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву зі змісту якого вбачається, що остання заперечує проти позову та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав. Так, відповідач зазначила, що 10.01.2018р. нею подано до відділення Фонду звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017р. форми №10-ПІ, в якому зазначено, що кількість працюючих складає 10 осіб, з них 1 інвалід, при необхідності одного інваліда штатного працівника, який повинен працювати на робочому місці, створеному відповідно до вимог чинного законодавства. Також відповідач зазначає, що на виконання вимог чинного законодавства 10.03.2017р. нею подано до Каховського міськрайонного центру зайнятості звітність щодо попиту на робочу силу форми 3-ПН, відповідно до якого вказано попит щодо одного працівника для працевлаштування інваліда. Крім того, 04.12.2017р. за наказом про прийняття на роботу №20 від 01.12.2017р. відповідачем працевлаштовано одного інваліда, про що повідомлено Державну фіскальну службу. На підставі викладеного відповідач вважає, що нею дотримані вимоги чинного законодавства, тому позов є необґрунтованим. Просить відмовити в задоволенні позову.

З метою всебічного та повного розгляду справи, суд дійшов висновку про необхідність витребування додаткових письмових доказів. Ухвалою суду від 17.05.2018р. було зобов'язано: ОСОБА_2 Василівну надати суду докази про отримання Каховським міськрайонним центром зайнятості звітності, а саме: про наявність вакантних посад на створені спеціальні робочі місця для інвалідів у 2017 році; про подання у 2017 році до центру зайнятості щомісячно інформації про наявність вільних робочих місць на вакантні посади для працевлаштування осіб з інвалідністю за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу". За наявності зазначеної інформації, надати суду належним чином завірену копію поштового відправлення ФОП ОСОБА_1 до Каховського міськрайонного центру зайнятості такої звітності або реєстрації такої звітності Каховським міськрайонним центром зайнятості; Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів зобов'язано надати суду обґрунтування підстав для застосування штрафних санкцій із урахуванням наданих відповідачем документів про працевлаштування особи, яка має інвалідність 04.12.2017р.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши норми чинного законодавства, суд дійшов до наступного.

ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець Виконавчим комітетом Каховської міської ради Херсонської області 07.03.2006р.

Судом встановлено, що 10.01.2018 року відповідачем подано до Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів Звіт форми № 10-ПІ про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2017 рік, за яким середньооблікова чисельність його штатних працівників складає 10 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 0 осіб; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, спеціально створених -1 особа; фонд оплати праці штатних працівників -272000,00 грн.; середньорічна заробітна плата штатного працівника 27200,00 грн.

Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулось до Каховського міськрайонного центру зайнятості листом від11.04.2018р. №01-10/75 про надання інформації по ФОП ОСОБА_1 щодо звернення останньою у 2017р. про створення робочих місць та про наявність вільних робочих місць (вакантних посад для працевлаштування інвалідів), а також щодо направлення у 2017 р. інвалідів на працевлаштування до відповідача.

Згідно з відповіддю Каховського міськрайонного центру зайнятості від 17.04.2018 року №2112/07-514/18 у 2017 році від ФОП ОСОБА_1 не надходила інформація про наявність вакантних посад на створені спеціальні робочі місця для інвалідів; протягом 2017р. ФОП ОСОБА_1 не надавала на адресу центру зайнятості звіти за формою 3-ПН щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

14.02.2018 року Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів листом №03-01-05/89 повідомило відповідача про обов'язкову сплату адміністративно-господарських санкцій до 15.04.2018 року у розмірі 13600,00 грн. за невиконання нормативу працевлаштування інвалідів. За порушення терміну сплати адміністративно-господарських санкцій з 16.04.2017 року нараховуватиметься пеня.

За несплату відповідачем адміністративно-господарських санкцій у встановлений строк відділенням Фонду нарахована пеня, яка станом на 20.04.2018р. складає 32,64 грн.

Вказані суми адміністративно-господарських санкцій та пені відповідачем не сплачені, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи вказані правовідносини суд виходить з наступних обставин та приписів законодавства.

Основним завданням Фонду соціального захисту інвалідів, відповідно до пункту 3 Положення про ОСОБА_2 соціального захисту інвалідів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2002 №1434 є, зокрема контроль за виконанням підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій інвалідів, фізичними особами, які використовують найману працю (далі - роботодавці), нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів, установленого статтею 19 Закону. У відповідності до покладених на ОСОБА_2 завдань останній здійснює контроль за сплатою роботодавцями адміністративно-господарських санкцій і пені (підпункт 3 пункту 4 зазначеного Положення).

Таким чином, ОСОБА_2 та його відділення є органами державної влади, які у правовідносинах з роботодавцями, зокрема у зв'язку із здійсненням контролю за перерахуванням адміністративно-господарських санкцій, передбачених статтею 20 Закону, реалізують владні управлінські функції.

Право відділень Фонду на звернення до суду у відповідних відносинах визначено в законодавчому порядку (частина 9 статті 20 Закону України №875).

Відповідно до ч.3 ст. 18 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів і звітувати фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України №875 слідує, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов'язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 3 ст.18 Закону України №875).

Робочим місцем інваліда, відповідно до статті 1 Закону України "Про реабілітацію інвалідів в Україні", вважається місце або виробнича ділянка постійного або тимчасового знаходження особи у процесі трудової діяльності на підприємствах, установах, організаціях.

Підприємства, які використовують працю інвалідів, зобов'язані створювати для них умови праці з урахуванням рекомендацій медико-соціальної експертної комісії та індивідуальних програм реабілітації, вживати додаткових заходів безпеки праці, які відповідають специфічним особливостям цієї категорії працівників (ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону праці").

Пунктом 4 ч. 3 ст. 50 Закону України "Про зайнятість населення" від 05.07.2012 року № 5067-VI передбачено, зокрема, що роботодавці зобов'язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Пунктом 3-4 Порядку подання форми звітності № 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)", затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України 31.05.2013 року № 316, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.06.2013 року за №988/23520 (у редакції від 07.02.2017 року) визначено, що Форма № 3-ПН заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. Актуальність зазначених у формі № 3-ПН вакансій уточнюється базовим центром зайнятості не рідше ніж двічі на місяць під час особистої зустрічі з роботодавцем, у телефонному режимі або через засоби електронного зв'язку.

Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником (п. 5 Порядку № 316).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 875-ХІІ забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

За приписами статті 18-1 Закону № 875-ХІІ особа з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованою у державній службі зайнятості як безробітна. Державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.

Згідно наданого відповідачем відзиву на позов, остання стверджує, що нею було подано до Каховського міськрайонного центру зайнятості звітність щодо попиту одного працівника за професією для працевлаштування інваліда. Однак відповідачем не надано жодного доказу на вимогу суду щодо надання відповідних доказів отримання Каховським міськрайонним центром зайнятості звітності, а саме: про наявність вакантних посад на створені спеціальні робочі місця для інвалідів у 2017 році; про подання у 2017 році до центру зайнятості щомісячно інформації про наявність вільних робочих місць на вакантні посади для працевлаштування осіб з інвалідністю за формою №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу"; за наявності зазначеної інформації, надати суду належним чином завірену копію поштового відправлення ФОП ОСОБА_1 до Каховського міськрайонного центру зайнятості такої звітності або реєстрації такої звітності Каховським міськрайонним центром зайнятості. Зі змісту наданих відповідачем пояснень, остання не має можливості надати такі докази, оскільки звітність була направлена до центру зайнятості звичайним поштовим відправленням.

В той же час, як вже зазначалось вище, згідно з відповіддю Каховського міськрайонного центру зайнятості від 17.04.2018 року №2112/07-514/18 у 2017 році від ФОП ОСОБА_1 не надходила інформація про наявність вакантних посад на створені спеціальні робочі місця для інвалідів; протягом 2017р. ФОП ОСОБА_1 не надавала на адресу центру зайнятості звіти за формою 3-ПН щодо наявності вакантних місць для працевлаштування інвалідів.

Згідно положень ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частин 1, 2 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та з урахуванням предмету спору предметом доказування у даній справі мають бути обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими законом пов'язує можливість стягнення адміністративно-господарських санкцій, пені, їх сплати у добровільному порядку тощо.

Відповідно до позицій Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.03.2018р. у справі №807/545/17 та Верховного Суду України, викладеною у його рішенні від 20.06.2011р. №21-60а11 щодо застосування положень статтей 18-20 Закону 875-ХІІ до обов'язків підприємств входить вжиття заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу, інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад). Обов'язок підприємства зі створення робочих місць для інвалідів не супроводжується його обов'язком займатися пошуком інвалідів для працевлаштування.

Згідно норм Кодексу адміністративного судочинства України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. (ст. 77 КАС України).

У п.53 рішення по справі "Федорченко та Лозенко проти України" (Fedorchenko and Lozenko v. Ukraine [GC], №387/03, п. 53, ECHR2012) Європейський суд зазначив, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Таким чином, враховуючи вищевикладене відповідачем не надано доказів вжиття заходів по створенню робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до встановленого нормативу, а також інформування центру зайнятості про наявність вільних робочих місць (вакантних посад).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Закону України №875 підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.

На підставі викладеного позивачем нарахована відповідачу адміністративно-господарська санкція в розмірі 13600,00 грн. Вказана сума адміністративно-господарської санкції не була сплачена у встановлений строк, тому на підставі вищевказаних норм позивачем нарахована пеня на суму заборгованості, яка станом на 20.04.2018р. складає 32,64 грн.

Щодо посилання відповідача на прийняття на роботу інваліда з 04.12.2017р. суд зазначає, що згідно вищевикладених норм чинного законодавства, обов'язком відповідача є створення робочого місця для інваліда, що має бути підтверджено поданням звітності у визначені законодавством строки. При цьому прийняття на роботу інваліда у грудні 2017р. не позбавляє відповідача обов'язку подання звітності у визначені законодавством строки.

Станом на день розгляду даної справи до суду не надано доказів сплати вказаної заборгованості або інших доказів, спростовуючих доводи позивача.

Згідно вимогам частин першої - четвертої статті 242 КАС рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

З наведеного вбачається, що позовна вимога щодо стягнення з ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарських санкцій та пені в загальній сумі 13632,64 грн. підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача сплаченого судового збору на користь Херсонське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Таким чином, враховуючи, що відповідач є суб'єктом владних повноважень та приймаючи до уваги, що у даній справі понесені ним судові витрати складаються виключно з судового збору, підстави для стягнення з відповідача судовий збір на користь Фонду відсутні.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (74800, Херсонська область, м. Каховка, вул. Мелітопольська, буд.324, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Херсонського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (73000, м. Херсон, пров. Інженера Корсакова, 5а, ) адміністративно-господарські санкції у розмірі 13600,00 грн. та пеню за порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій в розмірі 32,64 грн. на банківські реквізити: одержувач УК у м. Херсоні/м.Херсон/50070000, код 37959779, МФО 852010, р/р 0002; Банк ГУДКСУ у Херсонській області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.

кат. 10.3.4