Справа № 205/8204/16-а(2а/205/2/17)
Суддя: Гриців М.І.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року

Київ

справа №205/8204/16-а(2а/205/2/17)

адміністративне провадження №К/9901/17347/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого Гриціва М.І.,

суддів: Берназюка Я.О., Коваленко Н.В., -

розглянув в порядку письмового провадження за наявними матеріалами справу за касаційною скаргою Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську (далі - управління ПФУ) на постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 04 січня 2017 року (суддя Басова Н.В.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року (судді Сафронова С.В., Мельник В.В., Чепурнов Д.В.) у справі № 205/8204/16-а (2а/205/2/17) за позовом ОСОБА_1 до управління ПФУ про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії, -

встановив:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до управління ПФУ, в якому просила: визнати протиправними дії управління ПФУ щодо обмеження виплати їй пенсії максимальним розміром з 01 березня 2016 року; зобов'язати управління ПФУ здійснювати їй виплату пенсії відповідно до статті 501 Закону України від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1789-ХІІ) з 01 березня 2016 року без обмеження максимальним розміром.

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська постановою від 04 січня 2017 року позов задовольнив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 березня 2017 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Свої рішення суди мотивували тим, що за положення Конституції України не допускають звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод, про що неодноразово зазначав у своїх рішеннях Конституційний Суд України.

На користь задоволення позовних вимог послалися на положення абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (набрав чинності з 01 жовтня 2011 року; далі - Закон № 3668-VI), за якими обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом, а також на відомості про раніше здійснення перерахунку пенсії позивачки та те, що предметом спору у цій справі є лише питання виплати позивачці обмеженої розміром 10 740 грн пенсії.

Управління ПФУ не погодилося із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і в липні 2017 року звернулося із касаційною скаргою про їх скасування та прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позовних вимог. Пояснило, що до 01 березня 2016 року виплачувана позивачу пенсія не обмежувалась максимальним розміром. На виконання постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2015 року був проведений перерахунок пенсії з 26 червня 2014 року у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівників прокуратури відповідно до вимог статті 501 Закону № 1789-ХІІ в розмірі 90 % місячного заробітку. Загальний розмір пенсії станом на 26 червня 2014 року становив 8036 грн 54 коп. На виконання постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 травня 2016 року позивачці була перерахована пенсія на підставі довідки від 01 квітня 2016 року № 18-18 вих.16 відповідно до вимог статті 501 Закону № 1789-ХІІ в розмірі 90 % середнього заробітку з 01 березня 2016 року. Загальний розмір нарахованої пенсії станом на 01 березня 2016 року становив 14 024 грн 18 коп. Однак за положеннями частини третьої статті 27 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), якими встановлений максимальний розмір пенсії 10740 грн, пенсія позивачці виплачена з урахуванням встановлених обмежень.

ОСОБА_1 подала відзив на касаційну скаргу, в якому, серед іншого, зазначила, що положення частини першої статті 2 Закону № 3668-VI, частини третьої статті 27 Закону № 1058-IV, якими встановлений максимальний розмір пенсії розміром десяти прожиткових мінімуми, установлених для осіб, які втратили працездатність, стосується прокурорів і слідчих, яким призначаються пенсії вперше у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Просить касаційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Жоден із учасників справи не прибув у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлення про дату, час та місце судового засідання. Неприбуття учасників справи у судове засідання відповідно до пункту 2 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) уможливлює розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Верховний Суд переглянув судові рішення судів попередніх інстанцій у межах касаційної скарги, з'ясував повноту фактичних обставин, встановлених судами, правильність застосування норм матеріального та процесуального права і дійшов висновку про таке.

Суди у цій справі встановили, що позивачці пенсію за вислугу років як працівнику прокуратури було призначено з 25 травня 2010 року відповідно до статті 501 Закону № 1789-ХІІ, і з цього часу вона перебуває на обліку в управлінні ПФУ. Відповідач на підставі постанови Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 27 лютого 2016 року, залишеної без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 жовтня 2016 року, здійснив перерахунок її пенсії відповідно до статті 501 Закону № 1789 ХІІ, виходячи з розрахунку 90 % від середнього заробітку.

18 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до управління ПФУ з заявою надати інформацію щодо підстав обмеження виплати їй пенсії максимальним розміром при здійсненні перерахунку пенсії і усунути порушення її пенсійних прав. Управління ПФУ листом від 27 жовтня 2016 року № Д-96/16ос відповіло, що в результаті перерахунку загальний розмір її пенсії станом на 01 березня 2016 року становить 14 024 грн 18 коп., але згідно зі статтею 27 Закону № 1058-IV, за якою максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому тимчасово у період з 01 січня по 31 грудня 2016 року максимальний розмір пенсії не може перевищувати 10 740 грн і відповідно до чинного законодавства загальний розмір пенсії позивачки до виплати з 01 березня 2016 року становить 10 740 грн. За цих обставин пенсійний орган зазначив, що виплата пенсії позивачці не обмежувалася і відповідно підстав для її донарахування немає.

Цю відповідь ОСОБА_1 вважає протиправною, у зв'язку з чим звернулася до суду з цим позовом,

За статтею 2 Закону № 3668-VI (в редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачки) максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих), зокрема, відповідно до Закону № 1789-ХІІ, не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону № 1058-IV та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.

Порядок виплати пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) працюючим пенсіонерам встановлюється законодавством незалежно від дати призначення пенсії (щомісячного довічного грошового утримання).

Якщо внаслідок прийняття цього Закону розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Наведені норми кореспондуються з положеннями частини третьої статті 27 Закону № 1058-IV, за якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Буквальний та системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що вони не звужують зміст вже набутих прав пенсіонерів, розмір призначеної пенсії яких більший зазначеного максимального розміру. Водночас запроваджують обмеження, в тому числі на період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, щодо розміру призначених та перерахованих пенсій, зокрема, відповідно до законів № 1789-ХІІ та № 1697-VII.

У цій справі суди попередніх інстанцій дійшли висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що позивачці пенсія була призначена раніше, а спір стосується розміру перерахованої пенсії. Однак, за наведеними законодавчими положеннями виплата перерахованої пенсії обмежується указаним максимальним розміром.

Таким чином, пенсійний орган, здійснюючи в березні 2016 року на виконання судового рішення перерахунок пенсії позивачки та її виплату з урахуванням встановлених наведеними законодавчими положеннями обмежень, діяв правомірно.

З огляду на викладене, у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку, коли застосували до спірних відносин лише положення абзацу першого пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3668-VI, який в системному зв'язку з наведеними нормами цього закону має інший зміст.

Відповідно до частин першої - третьої статті 351 КАС підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили фактичні обставини, однак помилково застосували норми матеріального права щодо розглядуваних правовідносин. Обставини справи не потребують додаткового дослідження доказів. Підставами для втручання в судові рішення є неправильне розуміння і порушення норм матеріального права, які є достатніми для того, щоб їх скасувати та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

постановив:

Касаційну скаргу Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Дніпропетровську задовольнити.

Постанову Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 04 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі № 205/8204/16-а (2а/205/2/17) скасувати.

Прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Правобережного об'єднаного управління Пенсійного фонду України в міста Дніпропетровську про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити певні дії.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.І. Гриців

Судді : Я.О. Берназюк

Н.В. Коваленко