Справа № 320/2368/18
Суддя: Юрлагіна Т. В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.05.2018
Справа № 320/2368/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Юрлагіної Т.В.,

при секретарі Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Мелітополі в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до патрульної поліції Дніпропетровської області в особі інспектора 1 батальйону 8 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної служби в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА №328000 від 17.03.2018, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №328000 від 17.03.2018, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУаАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Адміністративний позов позивач обґрунтовує тим, що постановою серія ЕАА № 328000 в справі про адміністративне правопорушення від 17.03.2018 р. УПП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_2 1 бат. 8 рота (надалі за текстом - Інспектор) його, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) грн. Із зазначеною постановою він не погоджується, оскільки вона винесена з порушенням норм чинного законодавства та є незаконною, у зв'язку з чим підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, 17.03.2018 року він, ОСОБА_1, на вантажному автомобілі БАР з причепом рухаючись по Сімферопольському шосе у бік м. Запоріжжя, спочатку обігнав машину патрульної поліції, а потім почув, що патрульна машина, яка їхала вже за ним у голосовий рупор наказала йому зупинитись. На вимогу патрульних він зупинився. До нього підійшов представник патрульної служби і попросив пред'явити документи. Документи представнику патрульної служби він пред'явив і запитав у чому причина зупинки автомобіля. Інспектор сказав, що по причинам технічного стану автомобіля. На, що він заперечив та надав інспектору протокол технічного стану транспортного засобу, в якому зазначено, що транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним, та попросив інспектора вказати конкретну причину зупинки з посиланням на норми чинного законодавства. Інспектор повідомив, що він керує автотранспортним засобом з порушенням норм ПДР, а саме на причепі відсутні бризговики, та тим самим було порушено правило п.31.4.7.е ПДР, відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики. Проти даного факту він почав заперечувати, при цьому інспектор стверджував, що він не має права на написання заперечень на протокол на окремих листах, чим ввів його в оману та порушив вимоги ст. 268 КУпАП. Він намагався довести інспектору, що на даній моделі причепу: бризговики не передбачені конструкцією ТЗ. Інспектор не надав жодних доказів наступному та керувався власними переконаннями; - також інспектором не був складений акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, чим порушено пункт 3 статті 1 «Порядку здійснення контролю за технічним станом колісних транспортних засобів під час їх експлуатації» (НАКАЗ МВС України № 534 від 13.10.2008). Також він зазначив, що під час винесення постанови про адміністративне правопорушення Інспектор не ознайомив його з його правами та обов'язками, чим грубо порушив вимоги ст. 256 КУпАП та його права. Постанова виносилась інспектором самостійно без його присутності так, як до машини патрульної служби де саме і складалась постанова його не запросили. Таким чином, він вважає, що постанова про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною, винесена з порушенням чинного законодавства і, як наслідок, грубо порушує права та охоронювані законом інтереси.

У судове засідання сторони не зявилися.

Від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Від відповідача інспектора роти 8 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенанта поліції ОСОБА_2 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить суд розглядати адміністративну справу за його відсутності та в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити в повному обсязі. Відмова мотивована тим, що оскаржувана позивачем постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА №328000 від 17.03.2018 повністю відповідає вимогам, встановленим п.5 Розділу 4 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі №1395 від 07.11.2015. Надані позивачем пояснення не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи, а відтак його позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Третя особа у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у звязку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до складеної відповідачем постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАА №328000 від 17.03.2018, водій ОСОБА_1 17.03.2018 об 11-00 годині, керував транспортним засобом Daf XF, 105 460, д/н НОМЕР_1 з відсутністю бризговиків та грязезахисного фартуха, чим порушив п.31 4.7.е ПДР України, тобто позивач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КУпАП, внаслідок чого був притягнутий до адміністративної відповідальності шляхом накладення на нього штрафу в сумі 340 грн. /а.с. 4/

Тобто, з вищезазначеної постанови вбачається, що позивачу, як водієві ставиться у провину порушення ОСОБА_3 дорожнього руху України, а саме - на транспортному засобі відсутні бризговики та грязезахисний фартух.

Підпункт е пункту 31.4.7 ОСОБА_3 дорожнього руху передбачає, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, як відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Згідно змісту ч. 1 ст. 121 КУпАП, за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів тягне за собою накладення штрафу в розмірі 340 грн.

Для забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи, вирішення її у відповідності із законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтями 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення.

Відповідно до приписів статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Докази суду надають учасники справи. Суд може запропонувати надати додаткові докази або витребувати додаткові докази за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, або з власної ініціативи.

Згідно ч. 1-2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. На виконання вказаної вимоги, суд запропонував всім учасникам провадження надати відповідні докази, а відповідача - зобов'язав довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ОСОБА_3 дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов'язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ОСОБА_3 дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно п.1.8. Наказу Міністерства інфраструктури України, від 26.11.2012, № 710 "Про затвердження Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки" належність і відповідність переднього та заднього бамперів перевіряються сукупністю наступних методів: органолептичний контроль, вимірювання геометричних розмірів лінійками, глибиномірами тощо та, у разі необхідності, за допомогою шаблонів. Кількість, стан конструкції та елементів її закріплення мають відповідати вимогам ОСОБА_3 ЄЕК ООН N 42, доданих до Угоди 2, або актів законодавства ЄС, наведених у додатку 2 до Вимог, документів з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання 5, вимогам пункту 6.8.1 ДСТУ 3649:2010. Деформації більше 10 мм для легкових автомобілів та 50 мм для інших транспортних засобів, додатково встановлені не передбачені виробником елементи конструкції передніх і задніх бамперів, елементи, що виступають назовні, за винятком неметалевих еластичних деталей, не допускаються.

Дотримуючись умов ст. 252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю. Отже, ймовірне вчинення позивачем адміністративного правопорушення, доказами не підтверджується і ґрунтується на припущеннях зацікавленої у результатах службової особи: постанови, яка не може бути визнана як належний та допустимий доказ.

Суд зазначає, що позивач з правопорушенням передбаченим ч. 1ст. 121 КУпАП не погодився.

Згідно зі статтею 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З аналізу наведеної норми слідує, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, зазначена норма має певний перелік доказів, які підтверджують відсутність або наявність адміністративного правопорушення та інших обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Такими доказами в розумінні ст. 251 КУпАП України є, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також інші документи.

Суд зазначає, що враховуючи незгоду позивача з вчиненим адміністративним правопорушенням відповідач мав навести докази в підтвердження факту порушення позивачем ч. 1ст. 121 КУпАП.

Докази, які достовірно доводять порушення позивачем підпункту «е» пункту 31.4.7 ОСОБА_3 дорожнього руху України, у звязку з чим його було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1ст. 121 КУпАП - відсутні.

Самостійною умовою задоволення вимог позивача є істотна неповнота, оскільки інспектор поліції не розкрив зміст обвинувачення, зокрема яким нормативним актом керувався відповідач коли стверджував, що транспортний засіб, яким керував позивач має конструкцію заводу виробника з бризговиками та грязезахисним фартухом.

Так само, інспектором поліції не розкрито зміст обвинувачення у наданому ним відзиві на адміністративний позов, оскільки в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що інспектором роти 8 батальйону 1 УПП в Дніпропетровській області ДПП лейтенантом поліції ОСОБА_2 під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності було порушено вимоги статті 245 КУпАП, а саме не повно зясовано обставини справи. Зокрема, з матеріалів справи не вбачається, що відповідачем під час провадження у справі про адміністративне правопорушення по відношенню до позивача виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП, у зв'язку з чим приходить до висновку, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята не в спосіб, який передбачений нормами КУпАП, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, що є підставою для її скасування.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 90, 229, 246, 250, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до патрульної поліції Дніпропетровської області в особі інспектора 1 батальйону 8 роти лейтенанта поліції ОСОБА_2, третя особа Управління патрульної служби в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА №328000 від 17.03.2018 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАА №328000 від 17.03.2018, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 121 КУаАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржена до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в Мелітопольський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ: