Справа № 235/1539/18
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/235/91/18
Справа № 235/1539/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 травня 2018 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

з участю відповідача Резнік О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування ПП № 2 Покровського ВП ГУ НПУ в Донецькій області майора поліції Резнік Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора сектору реагування ПП № 2 Покровського ВП ГУ НПУ в Донецькій області майора поліції Резнік Олександра Сергійовича про скасування постанови про адміністративне правопорушення . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 24.03.2018 року він рухався на автомобілі Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_1 , по вул. Дніпропетровська у м. Покровськ Донецької області, де в подальшому зупинився на території автовокзалу. До нього підійшов співробітник поліції з метою перевірки документів, пояснив, що в його діях міститься склад адміністративного правопорушення, оскільки він зробив стоянку на забороняючому знаці, так як зупинка передбачена тільки для інвалідів, про що виніс постанову НК № 906425 від 24.03.2018 року. У вказаній постанові зазначив, що ним порушено п. 8.4 ПДР України.

Відповідно до п. 33 ПДР України до заборонних знаків - дорожній знак 5.38 « Місце стоянки» разом з табличкою 7.17 «інвалід» жодного відношення не має. Зазначив, що він не зупинявся під дорожнім знаком 5.38 «Місце для стоянки» разом з табличкою 7.17 «Інвалід», та не вчиняв стоянку під знаком, а тому в його діях немає складу адміністративного правопорушення. Зазначив, що розміщення дорожнього знаку 5.38 «Місце для стоянки» разом з табличкою 7.17 «Інвалід» зазначений дорожній знак розміщено у спосіб, що унеможливлює його розпізнання.

Відповідач Резнік О.С. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю,хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме проігнорував порядок, встановлений ст.ст. 278,279 КУпАП. Окрім того, заперечуючи проти винесення даної постанови, відповідач повинен бути відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП скласти протокол про адміністративне правопорушення. Вважаючи постанову незаконною, просив скасувати постанову серії НК № 906425 від 24.03.2018 року поліцейського сектору реагування ПП № 2 Покровського ВП майора поліції Резнік О.С. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. В подальшому просив справу закінчити слуханням у його відсутність. ( а. с. 23).

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти заявлених вимог, зазначив, що постанову винесено згідно норм діючого законодавства. Відзиву на позовну заяву не надав. Просив закінчити справу слуханням у його відсутність ( а. с. 24).

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що 24.03.2018 року позивач рухався по вул. Дніпропетровська і, повернувши направо, заїхав на автовокзал № 1, де зупинився біля кіоску. В подальшому інспектором сектору реагування ПП № 2 Покровського ВП ГУ НПУ в Донецькій області майора поліції Резнік О. С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії НК № 906425.

Згідно постанови серії НК № 906425 від 24.03.2018 року по накладення адміністративного стягнення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla, державний номер НОМЕР_1 , на автовокзалі скоїв зупинку та стоянку на забороняючому знаці «Зупинка, парковка тільки для інвалідів», чим порушив п. 8.4 Правил дорожнього руху.

Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.

Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п'ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя, п»ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

За загальним правилом ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Разом з тим, ч.3 ст 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.

Згідно вказаної норми ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ст. 283 КУпАП , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Відповідно до Кодексу про адміністративні правопорушення , Закону України « Про національну поліцію» , з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, Наказом МВС України від 07.11.2015 № 1395, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.11.2015 за № 1408/27853, затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р. 1 Інструкції № 1395)

Згідно п.4 р. 1 Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

У відповідності до п.1 р.III Інструкції № 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення (п.2 р.III Інструкції №1395), що відповідає положенням ст.276 КУпАП, за правилами частини 1 якої справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Аналізуючи наведені норми в їх сукупності та обставини справи, зокрема приймаючи до уваги встановлений в судовому засіданні факт оспорення позивачем правопорушення під час його фіксування, суд приходить до висновку про порушення суб'єктом владних вповноважень вимог ст. 258 КУпАП, Інструкції № 1395 в частині винесення постанови на місці зупинки та нескладання протоколу про адміністративного правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП за місцем зупинки транспортного засобу.

Окрім того, суд вважає за необхідним зазначити наступне.

Частиною 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, суб'єктом владним повноважень Резнік О.С. зазначено порушення позивачем п. 8.4 Правил дорожнього руху.

В свою чергу пункт 8.4 Правил дорожнього руху визначає поділення дорожніх знаків на групи:

8.4. Дорожні знаки поділяються на групи:

а) попереджувальні знаки. Інформують водіїв про наближення до небезпечної ділянки дороги і характер небезпеки. Під час руху по цій ділянці необхідно вжити заходів для безпечного проїзду;

б) знаки пріоритету. Встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги;

в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі;

г) наказові знаки. Показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження;

ґ) інформаційно-вказівні знаки. Запроваджують або скасовують певний режим руху, а також інформують учасників дорожнього руху про розташування населених пунктів, різних об'єктів, територій, де діють спеціальні правила;

д) знаки сервісу. Інформують учасників дорожнього руху про розташування об'єктів обслуговування;

е) таблички до дорожніх знаків. Уточнюють або обмежують дію знаків, разом з якими вони встановлені.

Знак 5.38 "Місце для стоянки" застосовується для позначення місць та майданчиків для стоянки транспортних засобів.

7.17 "Інваліди". Означає, що дія знака 5.38 поширюється лише на мотоколяски і автомобілі, на яких установлено розпізнавальний знак "Інвалід" відповідно до вимог цих Правил.

Як встановлено в судовому засіданні на автомобілі позивача відсутній розпізнавальний знак "Інвалід".

В даному випадку позивач дійсно не мав права зупинятись на вказаному місці.

Проте, вказане правопорушення полягає у невиконані вимог припису п. 15.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМ України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, відповідно до яких «Зупинка і стоянка транспортних засобів на дорозі повинні здійснюватись у спеціально відведених місцях чи на узбіччі.»

Суб»єктом владних повноважень в оскаржуваній постанові неправильно зазначена норма права, яка була порушена позивачем, в даному випадку норми Правил дорожнього руху.

При розгляді даної справи спірним є питання щодо наявності в діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 122 КУпАП, а саме: порушення вимог дорожніх знаків, якими дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю".

Відповідно до п. 8.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306 ( далі- ПДД), регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

За приписами пп. 8.2 ПДД дорожні знаки застосовуються відповідно до цих Правил і повинні відповідати вимогам національного стандарту. Дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби. При цьому дорожні знаки не повинні бути закриті повністю або частково від учасників дорожнього руху будь-якими перешкодами. Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини. Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги). Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена.

Заперечуючи в позовній заяві проти порушення ним вимог дорожнього знаку 5.38 правил дорожнього руху , зазначив, що він допустив порушення даного дорожнього знаку з огляду на те, що цей знак розташований не в напрямку руху і його не було видно, коли він повертав з вул. Дніпропетровська на автовокзал, у доказ чого надав фото.

Тобто фактично позивач визнає здійснення зупинки в порушення вимог дорожнього знаку п.5.38 ПДР яку пояснює обмеженою оглядовістю.

З досліджених наданих позивачем фото (а. с.5) вбачається, що знак розташований таким чином, що його не видно в напрямку руху, тобто по дорозі на в»їзд на автовокзал з вул. Дніпропетровська, та він не був продубльований.

Таким чином, відповідачем всупереч вимогам ст. 77 КАС України не доведено, що дорожній знак (5.38) був добре видимим для водія ОСОБА_1 і він мав можливість виконати його вимоги, а тому неможливо встановити наявність вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення.

Виходячи з наведеного, вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена, а отже, відсутній склад адміністративного правопорушення, тому слід скасувати постанову як незаконну.

Окрім того, суд зауважує, що відповідно до ст. 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Саме відповідач зобов'язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ПДР, за що передбачена відповідальність КУпАП. .

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Оскаржувана постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція підтримана постановою Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Отже, враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема встановленням суб'єктом владних повноважень процедури оформлення матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності, ненадання суб'єктом владних повноважень доказів щодо законності винесеної ним постанови, недоведеності вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 5 КУпАП, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2. 9, 11, 12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186, 247,251 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Постанову серії № НК № 906425 від 24.03.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - скасувати, провадження по справі-закрити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 25.05.2018 року.

Суддя: