Справа № 826/10219/16
Суддя: Мальцев Д. О.
Дата ухвалення: 2018-04-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/363/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2018 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Мальцева Д.О.,

при секретарі: Шилан Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Окуржного адміністративного суду м.Києва з адміністративним позовом, згідно якого просив:

- визнати протиправними дії Головного Управління Національної Поліції в Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;

- зобов'язати Міністерство внутрішніх справ України розглянути та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, та виплатити призначену одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, через Головне управління Національної поліції в Київській області.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що позивач був звільнений зі служби в ГУНП у Київській області через хворобу, після чого отримав ІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

При цьому, позивач зазначає, що оскільки захворювання та інвалідність були отримані під час проходження служби в органах внутрішніх справ, то відповідно до пункту 15 розділу ХІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про національну поліцію», в нього виникли право на отримання одноразової грошової допомоги, встановлене Законом України «Про міліцію».

У зв'язку з зазначеним, позивач звернувся до Головного управління Національної поліції з відповідною заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі встановлення групи інвалідності.

Однак, листом від 09.06.2016 року за вихідним №29/С-362 відповідач повідомив позивача про те, що на даний час законодавством не передбачена вилата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності якої стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

За вказаних обставин, позивач, посилаючись на порушення його прав, звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою судді Окружного адміністративного суду м.Києва від 08.07.2016 року відкрито провадження в адміністративній справі за вказаним позовом.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 01.08.2017 року адміністративну справу передано на розгляд до Шевченківського районного суду м.Києва в порядку, передбаченому ст. 22 КАС України.

Згідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.12.2017 року матеріали даної адміністративної справи передано для розгляду судді Мальцеву Д.О.

Ухвалою від 06.12.2017 року вказану адміністративну справу було призначено до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою від 06.02.2018 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії вирішено розглядати у загальному позовному провадженні.

21.02.2018 року на адресу суду надійшов відзив Головного управління Національної поліції в Київській області на позовну заяву, згідно якого відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість позовних вимог.

12.04.2018 року на адресу суду надійшов відзив Міністерства внутрішніх справ України на позовну заяву, згідно якого Міністерство не визнає пред'явлені до нього позивачем вимоги, оскільки фінансування виплати одноразової грошової допомоги колишнім працівникам міліції, які в подальшому проходили службу в органах Національної поліції України, забезпечується через Національну поліцію України за рахунок видатків, затверджених для Національної поліції України. Іншими словами, Міністерство вважає себе неналежним відповідачем за даним позовом.

Позивач в судове засідання не з'явився, надавши при цьому заяву, в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити за його відсутності.

Відповідачі своїх представників у судове засідання не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки своїх представників суд не повідомив.

Дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що позивач проходив службу в органах внутрішніх справ України в період з 25.02.1997 року по 06.11.2015 року.

06.11.2015 року позивач був звільнений з органів внутрішніх справ України у зв'язку з організаційно-штатними змінами та 07.11.2015 року був прийнятий на службу до Головного управління Національної поліції Київської області на підставі Закону України «Про національну поліцію».

Згідно з наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про хворобу № 20/3В від 20.01.2016 року позивач отримав захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

21.01.2016 року позивач був звільнений зі служби в поліції на підставі наказу Головного управління Національної поліції у Київській області від 21.01.2016 року № 14о/с згідно з п.п.2 п.1 ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу).

Згідно з випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 12.04.2016 року, причиню якої є захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Після виписок МСЕК позивач звернувся до Головного управління Національної поліції у Київській області з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги.

09.06.2016 року Головним управлінням Національної поліції у Київській області була надана відповідь про те, що законодавством не передбачена виплата одноразової грошової допомоги колишнім поліцейським, причиною інвалідності яких стало захворювання, пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України.

Разом з тим, пункт 15 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України«Про Національну поліцію» доповнено абзацом 3 згідно із Закону України № 900-VІІІ від 23.12.2015 року, яким передбачено, що право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Закону України«Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України«Про Національну поліцію».

Відповідно до ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов'язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров'я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Механізм призначення та виплати одноразової грошової допомоги встановлено Порядком та умовами призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установленні інвалідності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року (далі - Порядок).

Відповідно до пп.2 п.3 Порядку одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов'язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Згідно з п.2 Порядку днем виникнення права на отримання грошової допомоги є: у разі загибелі (смерті) працівника міліції - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть; у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв'язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач отримав захворювання під час проходження ним служби в органах внутрішніх справ України. Причиною для встановлення позивачу інвалідності визначено захворювання, яке пов'язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ України, про що вказано у виписці з акта огляду медико-соціальної експертної комісії.

Тобто, вказані обставини свідчать про наявність випадку, передбаченого пп.2 п.3 Порядку, який є підставою для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

При цьому, моментом, з якого позивач отримав право на таку допомогу є 12.04.2016 року - згідно з довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії АГ № 0007398 від 12.04.2016 року.

Таким чином, наведене вище свідчить про наявність всіх обставин у сукупності, які дають підстави для призначення позивачу одноразової грошової допомоги на підставі ч.6 ст. 23 Закону України «Про міліцію».

Заперечуючи щодо позову, відповідач Головне управління Національної поліції в Київській області посилався на необгрунтованість та безідставність позовних вимог.

Разом з тим, суд звертає увагу, що Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 11.01.2016 року № 4, покладає обов'язок на посадових осіб поліції сприяти в особам, які мають право на призначення і отримання одноразової грошової допомоги відповідно до законодавства України, в отриманні та оформленні ними документів, необхідних для своєчасного ухвалення рішення про призначення і виплату зазначеної допомоги. Тобто, відповідач зобов'язаний був вжити всіх необхідних заходів, спрямованих на допомогу позивачу в отриманні належної йому одноразової грошової допомоги, як своєрідної компенсації, гарантованої державою, для усунення негативних наслідків, які настали під час проходження позивачем служби в органах внутрішніх справ.

У зв'язку з цим суд розцінює посилання відповідача на відсутність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки інвалідність йому встановлена у зв'язку з захворюванням, пов'язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ, як спосіб ухилитися від реалізації гарантованого позивачу захисту з боку держави у зв'язку з настанням негативних обставин, які є перешкодою для подальшого проходження позивачем служби в Національній поліції. До того ж такі доводи відповідача суперечать даним, що містять матеріали справи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з боку відповідача допущена протиправна бездіяльність, яка потягла порушення гарантованого державою права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, зважаючи на наявність для цього усіх передбачених законодавством підстав.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з п.4 ч.2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб'єкта владних повноважень протиправною та зобов'язання вчинити певні дії.

Разом з тим, як передбачено ч.ч.1, 2 ст. 5 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов'язати відповідача - суб'єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб'єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов'язує суб'єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На підставі вищевикладеного, та враховуючи те, що Головне управління Національної поліції в Київській області не надало суду достатніх та беззаперечних доказів в обґрунтування правомірності своїх дій щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача та, виходячи з встановлених обставин справи, а також Наказу МВС України від 11.01.2016 року №4 , зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.01.2016 року за №163/28293, вважає наявними законні підстави зобов'яти саме Головного управління Національної поліції в Київській області, а не Міністерство внутрішніх справ України, розглянути та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, та виплатити призначену одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання рішення протиправним, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,- задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного Управління Національної поліції у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв'язку зі встановленням 2 групи інвалідності внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції у Київський області розглянути та прийняти рішення щодо призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850, та виплатити призначену одноразову грошову допомогу у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: