Справа № 826/76/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 року № 826/76/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу

за позовомДержавного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод»
доОфісу великих платників податків Державної фіскальної служби
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 04 вересня 2017 року,-
В С Т А Н О В И В:

Державне підприємство «Стрийський вагоноремонтний завод» (далі по тексту - позивач, ДП «Стрийський вагоноремонтний завод») звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (далі по тексту - відповідач, Офіс великих платників податків ДФС), в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 04 вересня 2017 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що вимоги пунктів 200.1, 200.4, 200.12 статті 200 Податкового кодексу України не пов'язують право платників на бюджетне відшкодування з наявністю чи відсутністю податкового боргу. Водночас, позивач стверджує, що іншими обставинами відповідач не обґрунтовував прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Представник відповідача у відзиві на адміністративний позов зазначив, що позивач у декларації за червень 2017 року відобразив від'ємне значення між сумою податкового зобов'язання та сумою податкового кредиту у розмірі 17081,00 грн (рядок 19 декларації), визначив напрямок відшкодування суми від'ємного значення наступним чином, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 0,0 грн (рядок 21 декларації), бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 17081,00 грн (рядок 20.2.1 декларації) та у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України у сумі 0 грн (рядок 20.2.2).

Також, представник відповідача зазначив, що на момент проведення перевірки (станом на 18 серпня 2017 року) в інтегрованій картці платника ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» числився податковий борг по податку на додану вартість у сумі 1 724 772,34 грн, по частині чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об'єднань в сумі 6 145 573, 66 грн. В силу пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України заявлена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість позивача за червень 2017 року підлягає зменшенню на 17081,00 грн.

Позивач подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що зважаючи на умови, визначені пунктом 43.5 статті 43 Податкового кодексу України та зважаючи на те, що строки щодо зарахування коштів на погашення сум податкових зобов'язань відповідно до заяви платника податків, яка зареєстрована 19 липня 2017 року за №, спливли, позивач вважав, що податковий борг погашений, адже ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» виконано всі вимоги: подано заяву про повернення надміру сплачених податків та визначено напрям перерахування коштів - на погашення сум податкових зобов'язань відповідно до судових рішень у справах №813/2543/14 та №813/856/16. У зв'язку з наведеним, в податковій декларації позивачем визначено напрямок бюджетного відшкодування - на розрахунковий рахунок підприємства.

Також, позивач стверджує, що відмова у бюджетному відшкодуванні суми податку на додану вартість в розмірі 17081,00 грн. здійснена відповідачем з порушенням норм Податкового кодексу України.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 січня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

В період з 21 липня 2017 року по 18 серпня 2017 року відповідачем відповідно до пункту 200.10 статті 200 розділу V Податкового кодексу України в порядку, встановленому статтею 76 глави 8 розділу ІІ Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за червень 2017 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19 липня 2017 року №), за результатами якої складено відповідний акт перевірки №371/28-10-48-09-10/20770332 від 18 серпня 2017 року.

Камеральною перевіркою встановлено порушення ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» вимог Податкового кодексу України в частині достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку та у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету за червень 2017 року, а саме станом на 18 серпня 2017 року в ІКП ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» наявний податковий борг по податку на додану вартість 1 724 772,34 грн, по частині чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об'єднань - 6 145 573,66 грн.

Керуючись вимогами пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України заявлена сума бюджетного відшкодування податку на додану вартість ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» за червень 2017 року підлягає зменшенню на 17 081,00 грн. (загальна сума податкового боргу 7 870 346,00 грн).

04 вересня 2017 року Офісом великих платників податків ДФС прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким зменшено суму бюджетного відшкодування податку на додану вартість у розмірі 17 081,00 грн.

Незгода позивача із вказаним податковим повідомленням-рішенням зумовила його звернення до суду з відповідним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до вимог пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов'язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України, при від'ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу -

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 2001цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету,

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, 19 липня 2017 року позивач подав податкову декларацію з податку на додану вартість, яка зареєстрована за №. До декларації додано заяву про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податку, що реорганізується, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника та розрахунок суми бюджетного відшкодування.

При цьому вбачається, що загальна сума заявленого бюджетного відшкодування становить 17081,00 грн.

Відповідно до пункту 200.7 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно пункту 200.10 статті 200 Податкового кодексу України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Пунктом 200.12 статті 200 Податкового кодексу України визначено, що зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов'язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами "б" і "в" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами "а", "г" і "ґ" цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов'язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

Як повідомив контролюючий орган, станом на 18 серпня 2017 року в інтегрованій картці платника - ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» числився податковий борг по податку на додану вартість у сумі 1 724 772,34 грн., по частині чистого прибутку (доходу) державних унітарних підприємств та їх об'єднань у сумі 6 145 573,66 грн.

Водночас, сам позивач зазначив, що станом на момент подання податкової декларації № від 19 липня 2017 року він вважав, що податковий борг погашений у зв'язку з поданням позивачем заяви про зарахування надміру сплаченої суми податку на прибуток.

Тобто, ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» не заперечує, що податковий борг станом на момент подання податкової декларації 19 липня 2017 року міг обліковуватись в інтегрованій картці платника.

Судом встановлено, що 15 червня 2017 року філія «Стрийський вагоноремонтний завод» ПАТ «Укрзалізниця» як правонаступник ДП «Стрийський вагоноремонтний завод» засобами поштового зв'язку надіслала Львівському управлінню Офісу великих платників податків ДФС заяву в порядку пункту 43.3 статті 43, пункту «б» абзацу 2 пункту 87.1 статті 87 Податкового кодексу України, в якій просила здійснити зарахування надміру сплаченої суми податку на прибуток:

- у розмірі 1 741 853,62 грн в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на додану вартість відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 30 червня 2016 року у справі №813/856/16, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 04 жовтня 2016 року у справі №876/5237/16, як джерела самостійної сплати підприємством вказаного податку;

- у розмірі 8 660 830,50 грн в рахунок сплати грошових зобов'язань з податку на прибуток відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі №813/2543/14, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі №876/123/17, як джерела самостійної сплати підприємством вказаного податку;

- у розмірі 6 186 307,50 грн в рахунок сплати грошових зобов'язань з частини прибутку (доходу) відповідно до постанови Львівського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року у справі №813/2543/14, залишеної без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 01 червня 2017 року у справі №876/123/17, як джерела самостійної сплати підприємством вказаного податку.

Водночас, матеріали справи не містять та позивачем визнається, що станом на 19 липня 2017 року податковий борг був не погашений, а заява про зарахування надміру сплачених грошових зобов'язань шляхом видачі відповідного висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету не розглянута.

При цьому, матеріали справи не містять доказів оскарження позивачем в судовому порядку допущеної бездіяльності щодо несвоєчасності або ж не розгляду заяви від 14 червня 2017 року №ЮВ-121.

З урахуванням наведеного, а також зважаючи на те, що станом на момент проведення камеральної перевірки позивача, за останнім обліковувався податковий борг, суд приходить до висновку про правомірність прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення на підставі вимог пункту 200.12 статті 200 Податкового кодексу України.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, відповідачем, як суб'єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення з урахуванням вимог, встановлених частиною 2 статті 19 Конституції України та частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог та системного аналізу положень законодавства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для стягнення на користь позивача судового збору за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову Державного підприємства «Стрийський вагоноремонтний завод» відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко