Справа № 818/1447/17
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: О.М. Кунець

15 травня 2018 р. Справа № 818/1447/17

Колегія суддів Харківського апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.

суддів - Гуцала М.І. , Донець Л.О.

за участю секретаря судового засідання Багмет А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» на постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» ОСОБА_2 про визнання бездіяльності протиправною та зобовязання вчинити дії, -

В с т а н о в и л а:

02.10.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, яким просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у невключенні даних про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» (подалі ОСОБА_3) за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (подалі Фонд) по Договору банківського вкладу «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-019-000228701 від 26.04.2016 на суму 72683,86 грн.;

- зобовязати відповідача включити дані про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладом у ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок ФГВ по Договору банківського вкладу «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-019-000228701 від 26.04.2016 на суму 72683,86 грн. та подати вказаний перелік до Виконавчої дирекції ФГВ для затвердження у реєстрі відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою ФГВ переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між нею та ПАТ «Банк Михайлівський» 29.09.2015 року укладений договір банківського вкладу № 980-019-000143713, відповідно до якого у ПАТ «Банк Михайлівський», на ім`я позивача було відкрито поточний рахунок № 9101. Згідно до умов договору ОСОБА_1 на поточний рахунок внесла 50000,00 грн. Крім того, в цей же день між сторонами укладено додаткові угоди до договору № 980-019-000143713. Відповідно до умов яких, позивачем на поточний рахунок внесено 71523,09 грн.

26.04.2016 року ОСОБА_1 в приміщенні ПАТ «Банк Михайлівський» уклала з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» договір № 980-019-000228701 «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) стоком дії до 28.04.2017 року.

23.05.2016 року ОСОБА_3 віднесено до категорії неплатоспроможних та запроваджено тимчасову адміністрацію. 12.07.2016 року розпочато процедуру ліквідації банку.

Позивач зверталась до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» (подалі уповноважена особа ФГВ, відповідач) на здійснення ліквідації банку із заявою визнати її кредитором банку відповідно до депозитного рахунку. Проте, її повідомлено про те, що переказ коштів у загальній сумі 72683,86 грн. (з яких: тіло депозиту - 71523,09 грн., проценти - 1160,77 грн.), здійснений за договором банківського вкладу є нікчемним. На думку позивача, вказана бездіяльність відповідача є протиправною, оскільки Договір банківського вкладу (депозиту) є дійсним, а ознаки нікчемного правочину не доведено.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що укладений Договір позики № 980-019-000228701 від 26.04.2016 року є двостороннім, укладеними позивачем безпосередньо з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» без участі Банку як повіреного, а кошти, що вносились/отримувались за такими договорами по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, гарантії Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не поширюються на ситуацію з позивачем ОСОБА_1

Постановою Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року (постанова у повному обсязі виготовлена 30.11.2017 року) адміністративний позов ОСОБА_1 задоволений у повному обсязі.

Судове рішення вмотивовано висновком про те, що кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточні рахунки позивача, у розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є вкладом, і ПАТ «Банк Михайлівський» при укладанні Договору банківського рахунку № 980-019-000143713 від 29.10.2015 року, не повідомляв позивача про непоширення на кошти, передані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідних гарантій.

Разом з тим, суд зазначив, що підстави нікчемності правочинів (договорів), які зазначені у ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», не мають відношення до правочинів, вчинених ПАТ «Банк Михайлівський» у правовідносинах з позивачем (зокрема, й стосовно зарахування коштів на його рахунок у банку). Крім того, висновок відповідача щодо нікчемності правочину, а саме: переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 71523,09 грн., з призначенням платежу «повернення коштів згідно договору № 980-019-000228701 від 26.04.2016 року» на рахунок № 9101; переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» 19.05.2016 року в сумі 1160,77 грн. з призначенням платежу «оплата процентів по договору № 980-019-000228701 від 26.04.2016 року» на рахунок № 9101, що належить ОСОБА_1, не обґрунтований доводами чи належними доказами.

Факт повернення ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» коштів на банківський рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський» здійснено 19.05.2016 року, що підтверджується матеріалами справи. Таким чином, кошти на момент прийняття рішення про ліквідацію банку перебували на поточних рахунках позивача у ПАТ «Банк Михайлівський».

За наведених обставин суд першої інстанції визначився, що уповноваженою особою ФГВ не доведена наявність підстав для невключення даних про рахунок позивача до переліку рахунків ПАТ «Банк Михайлівський», за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач уповноважена особа ФГВ, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не надання належної оцінки доказам та обставинам справи, просить скасувати постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Скаржник зазначає, що сума коштів в розмірі 72683,86 грн., що обліковувалась на поточному рахунку позивача на кінець дня 19.05.2016 року, отримана на умовах Договору, укладеного між позивачем та фінансовою компанією ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», а не на умовах банківського рахунку чи банківського вкладу. Тому, позивач не є вкладником проблемного банку, адже правовідносини, що склалися між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» не мають відношення до вкладу. Вказує, що позивачу повернуті грошові кошти на поточний рахунок за договором позики, який не є договором банківського вкладу (депозиту), у звязку з чим позивач не є вкладником в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Скаржник зазначає, що Банком порушено обмеження, що накладені постановою Національного банку України від 22.12.2015 року № 917/БТ, в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» Договорів відступлення прав вимоги № 1805 від 18.05.2016 року та № 1 від 19.05.2016 року при відсутності права на укладення таких правочинів. Отже, ці договори укладені з порушенням чинного законодавства України, вимог Національного банку України та внутрішніх процедур Банку, а тому правочин з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемним у відповідності до положень п. п. 2, 7, 8, 9, частини 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Втім, вказує, що суд першої інстанції в порушення вимог Основного Закону, положень КАС України вдався до оцінки дійсності чи недійсності правочину, яке оскаржувалось позивачем, при цьому, оскаржуване рішення не містить спростування доводів відповідача.

Вказує, що суд першої інстанції помилково визнав протиправною бездіяльність відповідача при тому, що Уповноваженою особою Фонду продовжено проведення перевірки на строк 6 місяців з дня початку ліквідаційної процедури ПАТ «Банк Михайлівський», а саме до 13.01.2017 року, і відповідачем вчинялись дії по перевірці правочинів, що передбачені законодавством та підзаконними нормативними актами.

Окрім наведеного, укладений договір позики № 980-019-000228701 від 26.04.2016 року є двостороннім (без участі банку як повіреного) з ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», який по своїй природі не є вкладом згідно Закону України «Про банки та банківську діяльність» та закону № 4452-VI. Отже, гарантії цього Закону не поширюються на ситуацію з позивачем, а кошти, зараховані 19.05.2016 року на рахунок позивача на підставі нікчемного правочину (транзакції), не підлягають виплаті у звязку з тим, що платіжна операція з повернення фінансовою компанією коштів позивачу не має жодного відношення до банківського вкладу, а відтак, підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, колегія суддів погоджується з висновком суду, з таких підстав.

Згідно із ст. 73 Закону України від 07.12.2000 року № 2121-III «Про банки і банківську діяльність» (тут і подалі - в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) у разі порушення банками або іншими особами, які можуть бути об'єктом перевірки Національного банку України відповідно до цього Закону, банківського законодавства, нормативно-правових актів Національного банку України, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 цього Закону, або здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі у банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи, Національний банк України адекватно вчиненому порушенню або рівню такої загрози має право застосувати заходи впливу, до яких належать, зокрема, обмеження, зупинення чи припинення здійснення окремих видів здійснюваних банком операцій (п. 7 ч. 1 ст. 73); віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного (п. 12 ч. 1 ст. 73).

Постановою Національного банку України від 17.08.2012 року № 346 затверджене Положення про застосування Національним банком України заходів впливу, яке (в редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначає підстави і порядок запровадження Національним банком особливого режиму контролю за діяльністю банків і філій іноземних банків, застосування заходів впливу, фінансових санкцій за порушення банками, філіями іноземних банків та іншими особами, які охоплюються наглядовою діяльністю Національного банку, банківського законодавства та нормативно-правових актів Національного банку, здійснення ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, а також у разі застосування іноземними державами або міждержавними об'єднаннями або міжнародними організаціями санкцій до банків чи власників істотної участі в банках, що становлять загрозу інтересам вкладників чи інших кредиторів банку та/або стабільності банківської системи.

При цьому, відповідно до п.п. 1.3 п. 1 розділу 1 цього Положення «обмеження операцій» це тимчасова, на визначений строк, заборона банку здійснювати окремі види операцій з урахуванням установлених обмежень за видом/обсягом/сумою/колом клієнтів/регіоном.

Постановою Правління Національного банку України № 917/БT від 22.12.2015 року до ПАТ «Банк Михайлівський» застосовані заходи впливу банк на строк до 180 днів віднесений до категорії проблемних, з метою фінансового оздоровлення для банку запроваджені певні обмеження в здійсненні окремих видів операцій, зокрема, - не допускати проведення будь-яких операцій за результатами яких збільшується гарантована сума відшкодування за вкладами фізичних осіб Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, крім договорів укладених до набрання чинності цієї постановою, умовами яких передбачено поповнення вкладів фізичних осіб за рахунок відсотків /а.с. 89-91/.

Відповідно до ст. 75 Закону України «Про банки і банківську діяльність» рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії проблемного є банківською таємницею.

Судом установлено, що 29.10.2015 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір банківського вкладу № 980-019-000143713, відповідно до умов якого, на імя позивача відкрито поточний рахунок № 9101 в гривні для зберігання грошей клієнта та здійснення розрахунково-касового обслуговування. Згідно умов означеного договору, позивачем на поточний рахунок було внесено 50000,00 грн., що підтверджується квитанцією про здійснення касової операції № 4666303 від 29.10.2015 року /а.с. 12, 13/.

29.10.2015 року між сторонами укладено додаткові угоді до договору № 980-019-000143713, відповідно до умов яких, позивачем на поточний рахунок внесено 70933,00 грн. /а.с. 15, 17, 19, 21, 23/, перерахування коштів підтверджується квитанціями від 15.12.2015 року № 2594183, від 21.01.2016 року № 3399171, від 17.02.2016 року № 4048265, від 16.03.2016 року № 3497806, від 18.04.2016 року № 4022951 /а.с. 22/.

26.04.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» укладено договір «Суперкапітал» (Новий) (з виплатою процентів щомісячно) № 980-019-000228701, згідно якого вкладником внесено 71523,09 грн. , перерахування коштів підтверджується платіжним дорученням від 26.04.2016 року № 6388678 /а.с. 25/.

19.05.2016 року з банківського рахунку ТОВ «Кредитно-інвестиційний центр» позивачу ОСОБА_1 здійснено повернення 220000,00 грн. на її банківський рахунок, що підтверджується довідкою про стан рахунку, платіжним дорученням /а.с. 25, 26, 27/.

Рішенням Національного банку України від 23.05.2016 року № 14/БТ ПАТ «Банк Михайлівський» віднесений до категорії неплатоспроможних. 23.05.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 812 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 року по 22.06.2016 року включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський».

Наказом Уповноваженої особи ФГВ від 24.05.2016 року № 27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними /а.с. 83/.

Наказом від 01.06.2016 року № 42/2 Уповноваженою особою ФГВ затверджено висновки Комісії, викладені у Акті № 2, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 року платіжних документів ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн у відповідності до положень пунктів 7, 9 ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI та на підставі ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких транзакцій /а.с. 85-86/.

У зв'язку із чим, позивача включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) по перерахуванню коштів від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» /а.с. 82/.

Докази направлення позивачу повідомлення про вищезазначені обставини в матеріалах справи відсутні.

Рішенням Правління Національного банку України від 12.07.2016 року № 124-рш відкликана банківська ліцензія ПАТ «Банк Михайлівський». 12.07.2016 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів прийнято рішення № 1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року та призначено уповноважену ФГВ на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 року по 12.07.2018 року.

14.07.2016 року на офіційному веб-сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб опубліковано оголошення наступного змісту, - у зв'язку з прийняттям виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб рішення від 12.07.2016 року N 1213, Про початок процедури ліквідації ПАТ ОСОБА_3 та делегування повноважень ліквідатора банку, Фонд з 15.07.2016 року розпочинає виплати коштів вкладникам зазначеного банку. Для отримання коштів вкладники ПАТ ОСОБА_3 з 15.07.2016 року до 26.08.2016 року включно можуть звертатись до установ банків-агентів Фонду: ПАТ ОСОБА_4; ПАТ ОСОБА_3 ДНІПРО; ОСОБА_5; ПАТ ПУМБ; ПАТ КБ ПРАВЕКС-БАНК; ОСОБА_6" тощо.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає, що правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб визначаються Законом № 4452-VI.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Статтею 27 Закону № 4452-VI передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку. Уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із зазначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

У відповідності до частини 6 цієї статті, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню фондом відповідно до ч. 4 ст. 26 Закону № 4452-VI.

Згідно частини 5 ст. 27 Закону № 4452, протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідації банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку вкладників.

У відповідності до п.п. 3, 4 розділу ІІІ Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 09.08.2012 року № 14, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує та подає до Фонду повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню, перелік вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 ч. 4 ст. 26 Закону, а також перелік осіб, які на індивідуальній основі отримують від банку проценти за вкладом на більш сприятливих договірних умовах, ніж звичайні, або мають інші фінансові привілеї від банку. Перелік складається станом на день отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку і включає суму відшкодування для кожного вкладника, яка розраховується, виходячи із сукупного обсягу всіх його вкладів у банку та нарахованих процентів (зменшених на суму податку), але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Пунктом 6 розділу ІІІ Положення передбачено, що протягом процедури ліквідації уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників стосовно: зменшення (збільшення) кількості вкладників, яким необхідно здійснити виплати відшкодування; зміни розміру належних їм сум; зміни особи вкладника; змін реквізитів вкладників; змін розміру сум разом із змінами реквізитів вкладників.

Згідно п.п. 2, 4 розділу IV Положення, Фонд складає на підставі Переліку загальний Реєстр вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, за формою, наведеною у додатку 11 до цього Положення. Виконавча дирекція Фонду приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами та затверджує Загальний Реєстр протягом шести днів з дня отримання рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону № 4452-VI Фонд розпочинає процедуру виведення неплатоспроможного банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації в банку на наступний робочий день після офіційного отримання рішення Національного банку України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних.

За змістом ч. 1 ст. 35 Закону № 4452-VI здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду.

В силу вимог ч. 2 ст. 38 Закону № 4452-VI протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 Закону № 4452-VI правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з таких підстав: банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов'язання без встановлення обов'язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог; банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов'язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов'язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; банк здійснив відчуження чи передав у користування або придбав (отримав у користування) майно, оплатив результати робіт та/або послуги за цінами, нижчими або вищими від звичайних (якщо оплата на 20 відсотків і більше відрізняється від вартості товарів, послуг, іншого майна, отриманого банком), або зобов'язаний здійснити такі дії в майбутньому відповідно до умов договору; банк оплатив кредитору або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів банку перевищувала вартість майна; банк прийняв на себе зобов'язання (застава, порука, гарантія, притримання, факторинг тощо) щодо забезпечення виконання грошових вимог у порядку іншому, ніж здійснення кредитних операцій відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність»; банк уклав кредитні договори, умови яких передбачають надання клієнтам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов'язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов'язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Колегія суддів вважає, що судам першої та апеляційної інстанцій відповідач не надав доказів, які б безспірно посвідчували ту обставину, що уклавши 29.10.2015 року саме з позивачем ОСОБА_1 договір банківського рахунку № 980-019-000143713 ПАТ «Банк Михайлівський» здійснив операцію, з порушенням вимог законодавства, що призвело до збільшення витрат, повязаних з виведенням банку з ринку або на умовах, що передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання переваг (пільг) окремим кредиторам.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що кошти, які надійшли від ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр» на поточний рахунок позивача у ПАТ «Банк Михайлівський», є вкладом, а на позивача поширюються гарантії вкладників щодо відшкодування суми вкладу за рахунок Фонду. До того ж матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що ПАТ «Банк Михайлівський» повідомив позивача під підпис про непоширення на кошти, передані ТОВ «Інвестиційно-розрахунковий центр», відповідних гарантій.

Частинами 1 та 2 ст. 308 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатковими поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

20.10.2017 року до Сумського окружного адміністративного суду надійшло клопотання відповідача про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду з підстав пропущення нею строку звернення до суду, з огляду на відсутність поважних причин пропуску такого строку.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.11.2017 року в задоволені клопотання відповідачу відмовлено.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду, вважає, що доводи апеляційної скарги означені висновки не спростовують.

Крім цього, колегія суддів зауважує, що серед аргументів апеляційної скарги уповноваженої особи ФГВ відсутні посилання щодо строку звернення позивача до адміністративного суду за захистом порушеного права, а також питання щодо розподілу судом першої інстанції судових витрат по справі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З підстав, встановлених ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалось.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 139, 229, 292, 293, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» залишити без задоволення, а постанову Сумського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року, - без змін.

Постанова Харківського апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обовязки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)ОСОБА_7
Судді(підпис) (підпис) ОСОБА_8 ОСОБА_9
Постанова у повному обсязі складена і підписана 24 травня 2018 року.