Справа № 826/5314/18
Суддя: Кузьменко А.І.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2018 року № 826/5314/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Кузьменко А.І., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовом Державної служби геології та надр України

до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

про скасування постанови від 06 березня 2018 року про накладення штрафу

ВСТАНОВИВ:

Державна служба геології та надр України (далі по тексту - позивач, Держгеонадра) звернулась до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просиnm скасувати постанову про накладення штрафу від 06 березня 2018 року у розмірі 5 100,00 грн у виконавчому провадженні №55537404.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 19 березня 2018 року за вх. №6590/02/04-18 на його адресу надійшла постанова про накладення штрафу у виконавчому провадженні №55537404 з примусового виконання виконавчого листа Вищого адміністративного суду України №826/18344/16 про зобов'язання Державну службу геології та надр України вчинити дії.

З постановою суду, на підставі якої виданий вказаний вище виконавчий лист, як зазначив позивач, Держгеонадра не погоджується.

Тому позивач вважає постанову державного виконавця від 06 березня 2018 року про накладення штрафу у розмірі 5 100,00 грн. протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, у відзиві на позовну заяву, відповідач зазначив, що державний виконавець під час винесення постанови про накладення штрафу діяв у відповідності до норм чинного законодавства та в рамках вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 23 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02 травня 2018 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 17 травня 2018 року представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, підтримавши доводи, викладені у відзиві на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча і був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу в порядку письмового провадження.

Враховуючи викладене та зважаючи на достатність наявних у матеріалах справи доказів для розгляду та вирішення справи по суті, у відповідному судовому засіданні судом, згідно з частини 3 статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України, прийнято рішення про подальший розгляд та вирішення справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження».

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі редакція, чинна на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною 5 цієї ж статті передбачено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

У відповідності до частини 6 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно з приписами частини 2 статті 63 Закону України «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Як вбачається з наданої суду копії виконавчого провадження №55537404, 14 листопада 2017 року Вищим адміністративним судом України видано виконавчий лист №826/18344/16 про зобов'язання Державної служби геології та надр України повторно розглянути заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ангро Інвест» від 30 березня 2016 року на отримання спеціального дозволу на користування надрами без проведення аукціону з метою геологічного вивчення, в тому числі, дослідно - промислової розробки родовищ вуглеводнів, з подальшим видобуванням нафти і газу (промислова розробка нафти і газу) на підставі того, що позивач є орендарем цілісно - майнового комплексу на: Жарківській площі на 20 років, що розташована на території Новосанжарського і Кобеляцького районах Полтавської області України; Андріївській площі на 20 років, що розташована на території Машівського району Полтавської області України; Дубрівській площі на 20 років, що розташована на території Миргородського району Полтавської області України.

05 січня 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Ангро Інвест» звернулось до Відділу з примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України із заявою про прийняття вказаного вище виконавчого листа до примусового виконання.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадним І.С. від 15 січня 2018 року відкрито виконавче провадження №55537404 з примусового виконання виконавчого листа №826/18344/16, яким зобов'язано боржника виконати рішення суду протягом 10 робочих днів та стягнуто з останнього виконавчий збір у розмірі 14892,00 гривень (пункти 2, 3 постанови).

Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 січня 2018 року направлена на адресу Державної служби геології та надр України у порядку, встановленому діючим законодавством України.

12 лютого 2018 року Державною службою геології та надр України на адресу відповідача направлено копію позовної заяви про скасування постанови від 15 січня 2018 року про відкриття виконавчого провадження №55537404.

Проте, жодних відомостей щодо отримання вказаної позовної заяви Окружним адміністративним судом міста Києва та відкриття провадження у справі, матеріали виконавчого провадження та матеріали даної адміністративної справи не містять.

27 лютого 2018 року на адресу Відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України надійшло клопотання Державної служби геології та надр України про відстрочення виконання судового рішення.

Проте, у зв'язку з відсутністю станом на 06 березня 2018 року у головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадного І.С. відомостей щодо виконання боржником судового рішення №826/18344/16, останнім, в рамках виконавчого провадження №55537404, винесено постанову від 06 березня 2018 року про накладення на Державну службу геології та надр України штрафу у розмірі 5 100,00 гривень.

Копію вказаної постанови Державна служба геології та надр України отримала 19 березня 2018 року, про що свідчить відповідний штамп вхідної кореспонденції.

При цьому, суд звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні будь - які відомості щодо добровільного виконання виконавчого листа, виданого Вищим адміністративним судом України 14 листопада 2017 року № 826/18344/16, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 55537404, станом на 06 березня 2018 року.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до частини 2 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов'язковими до виконання на всій території України.

З наданої суду копії виконавчого листа № 826/18344/16 вбачається, що постанова Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 826/18344/16, на підставі якої судом видано виконавчий лист, набрала законної сили 16 березня 2017 року.

В той же час, Окружний адміністративний суд міста Києва звертає увагу, що у відповідності до частини 1 статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Наведене свідчить, що вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, яке набрало законної сили, належить виключно до компетенції суду, а боржник за виконавчим провадженням, в свою чергу, має право звернутися до суду з відповідною заявою. При цьому, законодавець не встановлює обов'язку звернення до суду з відповідною заявою державного виконавця під час примусового виконання виконавчого документу, у випадку надходження до нього заяви боржника про відстрочення виконання судового рішення.

Таким чином, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що оскільки Державною службою геології та надр України, в порушення пункту 2 постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 січня 2018 року, не виконано судове рішення у добровільному порядку протягом 10 робочих днів, жодних доказів, які підтверджують факт звернення до суду з позовною заявою про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження та з заявою про відстрочення виконання судового рішення позивачем не надано, головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Нещадний І.С. при винесенні постанови про накладення штрафу від 06 березня 2018 року в рамках примусового виконання виконавчого листа №826/18344/16, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Також, суд звертає увагу на те, що, обґрунтовуючи свої позовні вимоги щодо скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу від 06 березня 2018 року, позивач фактично оскаржує постанову Вищого адміністративного суду України від 16 березня 2017 року у справі № 826/18344/16, на підставі якої було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження.

У зв'язку із зазначеним, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу від 06 березня 2018 року, прийняту в рамках виконавчого провадження №55537404.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку Окружного адміністративного суду міста Києва, позивачем не доведено наявність правових підстав для скасування постанови про накладення штрафу в той час, як відповідач, як суб'єкт владних повноважень, покладений на нього обов'язок доказування виконав та довів правомірність та обґрунтованість прийнятого рішення, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правих підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, відповідно до положень статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для їх розподілу, у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Державної служби геології та надр України відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя А.І. Кузьменко