Справа № 808/2062/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 травня 2018 року

Київ

справа №808/2062/17

адміністративне провадження №К/9901/48615/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 у справі №808/2062/17 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 4838грн.,

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулося до адміністративного суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 4838грн.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 25.10.2017 позовні вимоги залишив без задоволення.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.03.2018 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області на постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 25.10.2017.

Головне управління ДФС у Запорізькій області 18.04.2018 звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018.

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема, пункту 6 частини третьої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та матеріального права.

При вирішенні питання щодо відкриття касаційного провадження у справі за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Запорізькій області на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 судом з'ясовано такі обставини.

Запорізький окружний адміністративний суд постановою від 25.10.2017 у задоволенні позовних вимоги відмовив.

За результатами звернення до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою вперше Головному управлінню ДФС у Запорізькій області таку апеляційну скаргу було повернуто ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 02.01.2018.

Головне управління ДФС у Запорізькій області 31.01.2018 подало вдруге апеляційну скаргу на судове рішення суду першої інстанції разом із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 19.02.2018 залишив апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області без руху на підставі частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), у зв'язку з визнанням наведених підстав пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, та встановив десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки апеляційної скарги шляхом надання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із наведенням інших підстав такого пропуску.

Визнаючи підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, суд апеляційної інстанції керувався тим, що невиконання вимог ухвали про залишення вперше поданої апеляційної скарги без руху не є підставою для поновлення строку апеляційного оскарження при повторних зверненнях з апеляційною скаргою.

У межах встановленого ухвалою від 19.02.2018 строку Головне управління ДФС у Запорізькій області звернулося до суду апеляційної інстанції із клопотанням про поновлення строку апеляційного оскарження, яке обґрунтовано обставинами повернення вперше апеляційної скарги щодо невиконання вимог процесуального закону щодо форми і змісту такої скарги, в тому числі і сплати судового збору.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 20.03.2018 відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на підставі пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), у зв'язку з визнанням наведених підстав пропуску строку апеляційного оскарження неповажними.

Визнаючи підстави пропуску строку апеляційного оскарження неповажними, суд апеляційної інстанції керувався тим, що податковим органом не надано жодних доказів у підтвердження наведених у клопотанні про поновлення строку апеляційного оскарження обставин щодо відсутності можливості виконати вимоги процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги в тому числі і сплати судового збору, при зверненні з апеляційною скаргою вперше.

Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при постановленні ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження є очевидним, розумні сумніви щодо їх застосування чи тлумачення відсутні.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до частини третьої статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до пункту 4 частин першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Як зазначено вище, суд апеляційної інстанції ухвалою від 19.02.2018 надавав податковому органу достатній строк для усунення недоліків апеляційної скарги щодо надання заяви про поновлення строку апеляційного оскарження з наведенням інших причин поважності пропуску такого строку.

Враховуючи наведене, за результатами оцінки зазначених у надісланій на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху заяві про поновлення строку апеляційного оскарження підстав суддя-доповідач може визнати їх поважними та відкрити апеляційне провадження або визнати такі підстави неповажними, у зв'язку з чим відмовити у відкритті апеляційного провадження відповідно до пункту 4 частин першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Наведені скаржником у заяві, надісланій суду на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, підстави судом апеляційної інстанції визнані неповажними, у зв'язку з чим у відкритті апеляційного провадження було відмовлено, що відповідає правильному застосуванню пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017).

Доводи касаційної скарги щодо встановлення судом апеляційної інстанції неправомірних обмежень у реалізації відповідачем права на апеляційне оскарження судових рішень не спростовують вищенаведених висновків про очевидне правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту 6 частини п'ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи зобов'язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Отже, тільки наявність об'єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 справ «Креуз проти Польщі» «право на суд» не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Органи доходів і зборів є державними органами, що здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, тобто, суб'єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 «Інші поточні платежі», розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб'єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися підставою поважності пропуску строку апеляційного оскарження.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись пунктом 5 частини першої, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Запорізькій області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 20.03.2018 у справі №808/2062/17 за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Запорізькій області до ОСОБА_2 про стягнення боргу у сумі 4838грн.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна

Л.І.Бившева

В.В.Хохуляк