Справа № 2а-8452/10/1370
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2848/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року, ухвалене суддею Хомою О.П., 15:07:55 год, м. Львів, дата складання повного тексту рішення 17 березня 2018 року, у справі за позовом Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

В С Т А Н О В И В:

21.09.2010 року позивач ОСОБА_2 податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просила стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в розмірі 43 570,00 грн.

Судом першої інстанції допущено процесуальне правонаступництво позивача у справі і здійснено заміну первісного позивача ОСОБА_2 податкову інспекцію у Сихівському районі м. Львова на Галицьку обєднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року в задоволенні позовних відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що законодавством визначений порядок узгодження сум податкового зобовязання контролюючим органом, як субєктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень. В межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, винесеним із неправильним та неповним дослідженням доказів і встановленням обставин у справи, неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, Галицька об'єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Львівській області оскаржила його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги повністю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт вказує на те, що податок з власників наземних транспортних засобів сплачується фізичними особами за місцем реєстрації таких транспортних засобів на спеціальні рахунки територіальних дорожніх фондів республіканського бюджету Автономної Республіки Крим, обласних бюджетів та бюджетів міст Києва та Севастополя.

Зазначає, що листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції УМВСУ у Львівській області від 09.06.2010 №9/2074 повідомлено, що громадянин ОСОБА_1 23.07.2009 здійснив першу реєстрацію вантажного автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4, якому було присвоєно державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль VOLKSWAGEN TRANSPORTER Т4, якому було присвоєно державний номерний знак НОМЕР_2 відповідно.

Відтак, ДПІ у Сихівському районі 26.05.2010 було надіслано громадянину ОСОБА_1 запрошення для зясування питання своєчасності та повноти нарахування і сплати податку з власників транспортних засобів. Однак на запрошення гр. ОСОБА_1 не зявився .

Таким чином, фактично громадянин ОСОБА_1 податок з власників транспортних засобів у розмірі 43 570,00 грн. до бюджету не сплатила.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що на імя ОСОБА_1 23.07.2009 здійснено реєстрацію автомобілів: марки VOLKSWAGEN, модель транспортного засобу Т4, рік випуску 2000, номерний знак НОМЕР_3, код ТЗ згідно гармонізованої системи опису та кодування товарів 8704; марки VOLKSWAGEN, модель транспортного засобу Т4, рік випуску 2001, номерний знак НОМЕР_4, код ТЗ згідно гармонізованої системи опису та кодування товарів 8704. Вказане підтверджується листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції ГУМВС України у Львівській області №9/2074 від 09.06.2010.

Згідно з довідкою про заборгованість перед бюджетом від 18.08.2010 №11026/7-115, довідкою про результати перевірки щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів від 27.07.2010 №1926/17-7, Розрахунком суми податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів при першій реєстрації транспортного засобу сума податку, що підлягає сплаті становить 43 570,00 грн.

Податковим органом направлено відповідачу повідомлення №7295 від 26.05.2010 із запрошенням зявитись до інспекції з метою підтвердження факту сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Однак, позивач стверджує, що ОСОБА_1 не підтверджено факту сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Також встановлено, що податковий орган не визначав відповідачу податкове зобовязання шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення.

Законом України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11.12.1991 №1963-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Закон №1963-ХІІ) встановлюється податок з власників деяких наземних і водних транспортних засобів, самохідних машин і механізмів як джерело фінансування будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних шляхів загального користування та проведення природоохоронних заходів на водоймищах.

Частина 1 статті 5 Закону № 1963-XII встановлює строки сплати податку, зокрема, фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні.

Стаття 6 цього Закону встановлює порядок обчислення і сплати податку, частини шоста та восьма цієї статті передбачає, що у разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів, вони зобов'язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов'язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Згідно пп.1.2 ст.1 Закону України «Про порядок погашення зобов'язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21.12.2000р. № 2181-III (далі Закон №2181-III) податкове зобов'язання зобов'язання платника податків сплатити до бюджетів або державних цільових фондів відповідну суму коштів у порядку та у строки, визначені цим Законом або іншими законами України.

Порядок узгодження сум податкових зобов'язань визначений статтею 5 цього Закону.

Податкове зобов'язання, самостійно визначене платником податків у податковій декларації, вважається узгодженим з дня подання такої податкової декларації.

Податкове зобов'язання платника податків, нараховане контролюючим органом відповідно до пунктів 4.2 та 4.3 статті 4 цього Закону, вважається узгодженим у день отримання платником податків податкового повідомлення, за винятком випадків, визначених підпунктом 5.2.2 цього пункту.

Узгоджена сума податкового зобов'язання, не сплачена платником податків у строки, визначені цією статтею, визнається сумою податкового боргу платника податків.

Аналіз положень наведених норм свідчить про законодавчо визначений порядок узгодження сум податкового зобов'язання контролюючим органом, як суб'єктом владних повноважень, шляхом прийняття податкових повідомлень. В межах спірних правовідносин контролюючим органом відповідного рішення не приймалось, що виключає визнання податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів податковим боргом, та як наслідок, звернення позивача до суду за його стягненням.

Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм матеріального права викладена в постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 2а-6598/11/1370.

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апелянта на правомірність прийнятого рішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 15 березня 2018 року у справі №2а-8452/10/1370 за позовом Галицької об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_3
судді ОСОБА_4
ОСОБА_5
Повне судове рішення складено 22.05.2018р.