Справа № 295/5578/16-а
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 295/5578/16-а

провадження № К/9901/18036/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Берназюка Я. О., Кравчука В. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 295/5578/16-а

за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (правонаступник - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії,

за заявою ОСОБА_2 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України (у складі судді Розваляєвої Т. С.,) від 25 липня 2016 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області, в якому просила:

- визнати неправомірним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області від 11 квітня 2016 року № 8/А-8 про відмову провести перерахунок та виплату пенсії державного службовця;

- зобов'язати Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області провести ОСОБА_2 з 01 грудня 2015 року перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 80 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, включаючи посадовий оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років, надбавку за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи та премії, з врахуванням підвищення, починаючи з 01 грудня 2015 року без обмежень граничного розміру пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та довідки Управління промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації від 01 квітня 2016 року № 699/02;

2. Постановою Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2016 року позов задоволено частково. Замінено Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області на його правонаступника - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Визнано неправомірними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області щодо відмови позивачу у перерахунку та виплаті пенсії державного службовця.

Зобов'язано Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії державного службовця, призначеної в розмірі 80 відсотків заробітної плати державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, включаючи посадовий оклад, надбавку за ранг, надбавку за вислугу років, надбавку за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи та премії, з врахуванням підвищення, починаючи з 01 квітня 2016 року без обмежень граничного розміру пенсії, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року № 1013 та довідки Управління промисловості, розвитку інфраструктури та туризму Житомирської обласної державної адміністрації від 01 квітня 2016 року № 699/02.

3. Постановою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції в частині визнання дій неправомірними та зобов'язання здійснити перерахунок пенсії та прийнято в цій частині нову постанову, якою відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог. У решті постанову суду першої інстанції залишено без змін.

4. Вищий адміністративний суд України ухвалою від 25 липня 2016 року на підставі п. 1 ч. 5 ст. 214 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України; в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року.

5. Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, 24 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду України із заявою про її перегляд, з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 237 КАС України, -неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності справ або встановленої законом юрисдикції адміністративних судів.

6. Ухвалою судді Верховного Суду України від 09 листопада 2016 року відкрито провадження за вказаною заявою.

7. У зв'язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання пп. 1, 7 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року), 07 лютого 2018 року матеріали вказаної заяви передано на розгляд до Верховного Суду.

8. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження.

9. Станом на 23 травня 2018 року заперечень на заяву про перегляд судового рішення до суду не надходило.

IІ. ОЦІНКА ВИЩОГО АДМІНІСТРАТИВНОГО СУДУ УКРАЇНИ

10. Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 5 ст. 214 КАС України виходив з того, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі перегляду в касаційному порядку не підлягають.

11. Такий висновок суду касаційної інстанції ґрунтується на тому, що оскільки постанова Житомирського апеляційного адміністративного суду від 04 липня 2016 року прийнята за наслідками апеляційного оскарження постанови Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2016 року, ухваленої в порядку скороченого провадження, згідно з ч. 9, 10 ст. 183-2 КАС України рішення суду апеляційної інстанції у такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

IІІ. ДОВОДИ ЗАЯВИ

12. У заяві про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2016 року ОСОБА_2, посилається на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, зокрема ст. 183-2 КАС України. Заявник просить скасувати ухвалу Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2016 року. Прийняти нову постанову, якою справу направити на новий розгляд до суду касаційної інстанції для продовження розгляду.

13. На обґрунтування заяви надано копії рішень Вищого адміністративного суду України від 29 квітня 2015 року (№ К/800/60251/13), від 27 вересня 2016 року (№ К/800/25230/16), які, на думку заявника підтверджують неоднакове застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права у подібних правовідносинах, а саме ст. 183-2 КАС України.

IV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Перевіривши наведені у заяві доводи, Суд дійшов висновку що заява ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2016 року задоволенню не підлягає.

15. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 237 КАС України заява про перегляд судових рішень в адміністративних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке, зокрема, перешкоджає подальшому провадженню у справі.

16. Зі змісту ухвали Вищого адміністративного суду України від 29 квітня 2015 року (№ К/800/60251/13), наданої як приклад неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права у подібних правовідносинах встановлено, що суд розглянувши касаційну скаргу по суті, ухвалив рішення про скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 24 жовтня 2013 року та залишення в силі постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 червня 2013 року.

17. Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, постанова Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 червня 2013 року у справі № 725/2910/13-а була ухвалена судом у відкритому судовому засіданні. Наведене свідчить, що справа № 725/2910/13-а розглядалася судами у порядку загального позовного провадження.

18. У справі № 509/1500/16-а, рішення в якій надано для порівняння, Вищий адміністративний суд України ухвалою від 27 вересня 2016 року (№ К/800/25230/16) на підставі п. 5 ч. 5 ст. 214 КАС України відмовив у відкритті касаційного провадження на ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року. Вказаною ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 06 вересня 2016 року суд виправив описку в резолютивній частині постанови Одеського апеляційного адміністративного суду від 12 липня 2016 року, прийнятої за наслідками перегляду постанови суду першої інстанції, ухваленої у скороченому провадженні.

19. Проте аналіз зазначених судових рішень не дає підстав для висновку про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм процесуального права.

20. Відповідно до ч. 9, 10 ст. 183-2 КАС України постанова, прийнята у скороченому провадженні, крім випадків її оскарження в апеляційному порядку, є остаточною. У разі оскарження в апеляційному порядку постанови, прийнятої у скороченому провадженні, судове рішення апеляційної інстанції по такій справі є остаточним і оскарженню не підлягає.

21. У справі, рішення в якій просить переглянути заявник, Вищий адміністративний суд України відмовляючи у відкритті касаційного провадження виходив із того, що особою, яка подає касаційну скаргу, оскаржується рішення суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду постанови суду першої інстанції, прийнятої у скороченому провадженні, яке відповідно до ч. 10 ст. 183-2 КАС України касаційному оскарженню не підлягає.

22. У справах, судові рішення в яких надано на порівняння, при їх розгляді не застосовувалась ст. 183-2 КАС України.

23. Частиною 1 ст. 244 КАС України передбачено, що суд відмовляє у задоволенні заяви, зокрема, якщо обставини, які стали підставою для перегляду справи, не підтвердилися.

24. Враховуючи вищенаведене та відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України, Суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2016 року слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 241, 242, 244 КАС України, пп. 1 п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону № 2147-VІІІ, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 25 липня 2016 року у справі № 295/5578/16-а за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Житомирі Житомирської області (правонаступник - Житомирське об'єднане управління Пенсійного фонду України в Житомирській області) про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Судді Я. О. Берназюк

В. М. Кравчук