Справа № 805/1998/17-а
Суддя: Казначеєв Едуард Геннадійович
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року справа №805/1998/17-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача ОСОБА_1, суддів Компанієць І.Д., Арабей Т.Г., секретаря судового засідання Терзі Д.А., представника позивача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 р. у справі № 805/1998/17-а (головуючий І інстанції Голубова Л.Б.) за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з транспортного податку в розмірі 25 000,00 гривень,-

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі позивач) звернулась до суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_3 (далі відповідач) про стягнення заборгованості з транспортного податку у розмірі 25000,00 грн. (а.с.4-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 року відмовлено у задоволені позовних вимог (а.с.89-91).

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовано апеляційну скаргу тим, що відповідач перебуває на податковому обліку в Центральному відділенні Маріупольської обєднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області. 01 січня 2015 року набрав чинності Закон України № 71-VIII, яким введено транспортний податок. Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою обєднаною державною податковою інспекцією м. Маріуполя ГУ Міндоходів у Донецькій області (далі- Жовтнева ОДПІ) зроблено запит до Територіального центру № 2 м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС у Донецькій області. Згідно наданої відповіді у відповідача у власності знаходиться автомобіль 2011 року випуски з обємом двигуна понад 3000 куб.см. Відповідно до норм Податкового кодексу України Жовтневою ОДПІ було сформовано податкове повідомлення рішення форми «Ф» від 09 червня 2015 року № 1949-17 з транспортного податку на суму 25 000,00 гривень та направлена на адресу відповідача (а.с.95-98).

Представник позивача в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав.

Відповідач у судове засідання не зявися, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що дає суду право провести апеляційний перегляд справи у його відсутність.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

Жовтневою ОДПІ сформовано податкове повідомлення рішення форми «Ф» від 09 червня 2015 року № 1949-17 яким відповідачеві визначено суму грошового зобовязання за платежем «транспортний податок з фізичних осіб» у розмірі 25 000,00 гривень (а.с.12), яке направлено на адресу відповідача рекомендованим листом та повернуто за зворотною адресою у звязку «за закінченням терміну зберігання» (а.с.13).

18 березня 2016 року Жовтневою ОДПІ у звязку із несплатою грошових зобовязань, визначених контролюючим органом податковим повідомленням-рішенням, сформовано податкову вимогу форми «Ф» № 6090-25 про сплату боргу у розмірі 25 000,00 гривень (а.с.8), яка надіслана на адресу відповідача рекомендованим листом з повідомленням та повернуто за зворотною адресою (а.с.8).

Відповідно даних Центру № 2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, які надані на запит Жовтневої ОДПІ, у власності позивача перебуває легковий транспортний засіб NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см. (а.с. 15-16).

Проте, відповідно договору комісійних послуг на продаж транспортного засобу № 30 від 14 квітня 2013 року укладеному між позивачем (замовником) та фізичною особою підприємцем ОСОБА_3 (виконавцем), виконавець зобовязується вчинити дії зі знаходження потенційного покупця та проведення дій для укладення договору купівлі продажу (а.с.57-60).

18 квітня 2013 року відповідно до договору купівлі продажу № 2/18/04, ОСОБА_3 продав автомобіль - NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см. (а.с. 61).

Довідка Територіального сервісного центру № 1441 від 15 серпня 2017 року № 31/5-1441-10425 та від 05 вересня 2017 року № 31/5-1441-10819 свідчить, що автомобіль NISSAN MURANO 2011 року був зареєстрований за позивачем у період з 01 червня 2012 року по 19 квітня 2013 року. Автомобіль був знятий з обліку для реалізації 19 квітня 2013 року. (а.с. 54-55).

Відповідно до листа Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 29 листопада 2017 року № 31/5-7077, транспортний засіб NISSAN MURANO 2011 року виписку, № кузова JN1TANZ51U0101603 зареєстрований за громадянином ОСОБА_3 Також, зазначено, що позивач володів транспортним засобом з 01 червня 2012 року по 19 квітня 2013 року (а.с.80).

Крім того, відповідно додатку до листа Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області від 29 листопада 2017 року № 31/5-7077 про інформацію про всі реєстраційні операції з зазначеним транспортним засобом NISSAN MURANO 2011 року виписку, № кузова JN1TANZ51U0101603: 01.06.2012 року взятий на облік власник ОСОБА_3; 19.04.2013 року знятий з обліку для реалізації власник ОСОБА_3; 19.04.2013 року взятий на облік власник ОСОБА_4; 28.11.2013 року знятий з обліку для реалізації власник ОСОБА_4; 28.02.2014 року взятий на облік власник ОСОБА_5 (а.с.81).

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач у 2015 році не мав у власності легкового автомобіля який відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 Податкового кодексу України є обєктом оподаткування.

Суд апеляційної інстанції з зазначеним висновком суду першої інстанції погоджується, з наступних підстав.

Спірні правовідносини регулюються нормами Конституції України, Податкового кодексу України, у редакції на час спірних правовідносин.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі Закон № 71-VIII), яким, викладено в новій редакції статті 267 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI та введено новий податок з громадян України - транспортний податок.

Згідно положень п. п. 14.1.251 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, транспортні засоби, що використовувалися, це транспортні засоби, на які уповноваженими державними органами, в тому числі іноземними, видані реєстраційні документи, що дають право експлуатувати такі транспортні засоби.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України, платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об'єктами оподаткування.

Положення підпункту 267.2.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України визначають, що об'єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.

Базою оподаткування у відповідності до підпункту 267.3.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу є легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Згідно пункту 267.4 статті 267 Податкового кодексу України, ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об'єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

За приписами підпункту 267.5.1 пункту 267.5 статті 267 Податкового кодексу України, базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Отже, із набранням чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України 01.01.2015 року, фізичні особи, які у податковому(звітному) періоді (році) мають власні зареєстровані у встановленому порядку легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об'єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см., зобов'язані сплачувати транспортний податок у розмірі 25000,00 грн. з розрахунку на календарний рік за кожен легковий автомобіль.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач у 2015 році не мав на праві власності зареєстрований у встановленому порядку легковий автомобіль NISSAN MURANO 2011 року з обємом двигуна понад 3000 куб. см.

Суд не приймає посилання апелянта на дані Центру № 2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Маріуполя при УДАІ ГУМВС України в Донецькій області, оскільки зазначене спростовується матеріалами справи, а саме інформацію про всі реєстраційні операції з транспортним засобом NISSAN MURANO 2011 року виписку, № кузова JN1TANZ51U0101603, який до квітня 2013 року належав відповідачу.

Отже, відповідач відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 Податкового кодексу України не є платником транспортного податку, оскільки не мав у 2015 році у власності автомобіль як обєкт оподаткування.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов'язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов'язання (пп. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України ).

Податковим зобов'язанням в розумінні ПК України визначається сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. ПК України).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки у 2015 році у позивача був відсутній у власності обєкт оподаткування, на підставі якого виник податковий борг, відсутні підстави для стягнення визначених таким рішенням грошових зобовязань.

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.157 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов'язок платника податків сплатити суму грошового зобов'язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності;

Підпунктом 267.6.1 пункту 267.6 ст. 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об'єкта/об'єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.

Згідно підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 Податкового кодексу України, податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Щодо обєктів оподаткування, придбаних протягом року, податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий обєкт. Контролюючий орган надсилає податкове повідомлення-рішення новому власнику після отримання інформації про перехід права власності.

Нарахування податку та надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень про сплату податку фізичним особам - нерезидентам здійснюють контролюючі органи за місцем реєстрації обєктів оподаткування, що перебувають у власності таких нерезидентів.

Сума визначеного транспортного податку, відповідно до пп. 267.8.1 п. 267.8 ст. 267 Податкового кодексу України, фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Отже, податкове повідомлення-рішення про сплату суми транспортного податку повинно бути надіслано платнику податку контролюючим органом до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).

Відповідно до матеріалів справи, податкове повідомлення рішення форми «Ф» № 1949-17, яким відповідач було визначено суму грошового зобовязання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2015 рік було сформовано 09 червня 2015 року та надіслано відповідачу, тобто з порушенням строку встановленого підпунктом 267.6.2 пункту 267.6 статті 267 ПК України.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статями 308, 309, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 р. у справі № 805/1998/17-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 23 січня 2018 р. у справі № 805/1998/17-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 22 травня 2018 року.

ОСОБА_6 ОСОБА_1

Судді І.Д. Компанієць

ОСОБА_7