Справа № 686/10666/18
Суддя: Козак О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2018 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді - Козак О.В.,

при секретарі - Слободянюк А.Ю.,

за участі: позивача - ОСОБА_1,

представника відповідачів - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Хмельницькому справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 БУПП у м.Хмельницькому сержанта поліції Кутей Андрія Олександровича, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови,

встановив:

В травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського роти №3 БУПП у м.Хмельницькому, сержанта поліції Кутей Андрія Олександровича, в якому просив визнати постанову серії ВР №047673 від 04.05.2018 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити. В обґрунтування позову позивач вказав, що 04.05.2018 року поліцейським роти №3 БУПП у м.Хмельницькому, сержантом поліції Кутей А.О. було винесено постанову серії ВР №047673 про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п.2.1 ґ) Правил дорожнього руху та накладено стягнення у вигляді штрафу 425 грн.. Відповідно до змісту постанови, він керував транспортним засобом без полісу (сертифікату) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Пояснення щодо керування транспортним засобом Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 на підставі нотаріально посвідченого доручення, за яким він на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, від власника автомобіля, до уваги прийнято не було. Також надані документи (а саме посвідчення інваліда війни), за яким водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення) керуючи транспортним засобом, також враховані не були. І було складено протокол та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. Вважає дану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідно до ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та офіційного тлумачення до Закону - Рішення Конституційного Суду №7-рп/2014 від 23.12.2014 року, надає йому право користуватися транспортним засобом Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1, як водію, який відповідно до законодавства звільняється від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України. Транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам 1 групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі. Тому позивач просить позов задоволити.

В судовому засіданні 25.05.2018року ухвалою суду до участі в справі в якості другого відповідача залучено Департамент патрульної поліції Національної поліції України.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, суду пояснив, що ст.13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди І групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Власником транспортного засобу Ford Kuga д.н.з. НОМЕР_1 є ОСОБА_4, а позивач лише керував даним транспортним засобом і не являється його власником, тому відповідно до п.2.1 ПДР повинен мати при собі поліс обов'язково страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та пред'явити його.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відносно ОСОБА_1 04.05.2018 року складено постанову серія ВР №047673 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого частиною 1 статті 126 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн. Згідно вказаної постанови, ОСОБА_1 04.05.2018 року об 11 годині 30 хвилин в м.Хмельницькому по вул. Трудовій,110 став учасником ДТП, не мав при собі полісу обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ) ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до п.2.1. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії; б) реєстраційний документ на транспортний засіб; ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Пунктом 2.2. ПДР України визначено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") у вигляді накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов'язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з'ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до вимог пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом ( Офіційне тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 див. в Рішенні Конституційного Суду N 7-рп/2014 (v007p710-14 ) від 23.12.2014).

Рішенням Конституційний Суд України від 23.12.2014 року № 7-рп/2014 щодо офіційного тлумачення положень пункту 13.1 статті 13 Закону України № 1961-ІV від 01.07.2004 року визначив, що однією з обов'язкових умов відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є особи, зазначені в її пункті 13.2, є керування транспортним засобом, який належить особам на праві власності, тоді як для осіб, наведених у пункті 13.1 вказаної статті, такою умовою є керування транспортним засобом, який належить учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі.

Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що згідно з пунктом 13.1 статті 13 Закону № 1961 транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій та інвалідам війни, що визначені законом, інвалідам I групи, є такі наземні транспортні засоби, якими вони володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

Право власності на автомобіль НОМЕР_1 зареєстровано за ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія СХТ №806341.

Довіреністю від 18.08.2016 року ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_1 розпоряджатись належним її легковим автомобілем НОМЕР_1, з усіх без винятку питань, пов'язаних з експлуатацією, керуванням та відчуженням автомобіля.

Відповідно до посвідчення серії ААВ №001184 ОСОБА_1 є інвалідом війни 3 групи та має відповідно пільги визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Тому, ОСОБА_1, який керував транспортним засобом, що належить на праві власності ОСОБА_4, маючи при собі свідоцтво про реєстрацію на автомобіль НОМЕР_1, посвідчення водія та довіреність власника від 18.08.2016 року, керував та володів ним на законній підставі.

Відповідно до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідачем та представником відповідачів не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню і слід визнати протиправною та скасувати постанову серії ВР №047673 від 04.05.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення .

Керуючись ст.ст.1, 9, 33, 36, 126 ч.1, 247, 280, 283, 288, 293, 294 КУпАП, ст.ст. 9, 10, 11, 77, 79, 241-246, 286 КАС України, суд -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ВР №047673 від 04.05.2018 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП у виді штрафу в сумі 425 грн., а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутністю в його діях складу вказаного адміністративного правопорушення .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до Вінницького адміністративного апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: