Справа № 675/832/17
Суддя: Король О. В.
Дата ухвалення: 2018-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 675/832/17
Провадження № 2-а/675/18/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" травня 2018 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Сопронюк С.Л., учасників справи:

позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав Хмельницької області в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про визнання протиправними дій , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (по тексту - ОСОБА_1, позивач) звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» про визнання протиправними дій.

З урахуванням поданого суду доповнення до адміністративного позову від 24.11.2017 року позивач та його представник просили суд визнати незаконними дії Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» відносно засудженого ОСОБА_1, що мали місце 28.04.2017 року.

Позовні вимоги обгрунтовуються наступними обставинами.

Так, позивач вказує, що 28.04.2017 року черговим помічником начальника колонії ОСОБА_3 та іншими службовими особами було вчинено відносно нього порушення права, що знайшло свій прояв у розголошенні конфіденційної інформації. Також ОСОБА_1 вважає, що адміністрацією колонії, де відбуває покарання порушено його конституційні права, так як було вилучено матрац, на якому він спав. На думку позивача такими діями його обмежено у правах на відпочинок, таке ставлення є жорстоким та негуманним.

Вказує і те, що йому не надавалася належним чином медична допомога та накладено протиправно дисциплінарні стягнення.

У судових засіданнях позивач та його представник підтримали у повному обсязі позовні вимоги на підставах заявлених у поданій суду позовній заяві, з врахуванням доповнення до неї від 24.11.2017 року. На думку позивача та його представника дії та рішення адміністрації є протиправними, порушене відповідачем у справі право ОСОБА_1 підлягає поновленню, шляхом задоволення позову повністю в остаточній заявленій редакції позовної заяви.

Представник відповідача Державної установи «Замкова виправна колонія (№58)» у судовому засіданні щодо заявленого адміністративного позову заперечувавав у повному обсязі. Пояснив, що засуджені зобов'язані виконувати встановлені законодавством обов'язки громадян України, неухильно додержуватися правил поведінки, які передбачені для засуджених, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб, виконувати встановлені законодавством вимоги адміністрації органів і установ виконання покарань, уповноваженого органу з питань пробації.

Крім того вказав, що засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами, виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії.

Представник відповідача звертав увагу суду, що згідно приписів КВК України адміністрація колонії має право використовувати аудіовізуальні, електронні й інші технічні засоби для попередження втеч та інших злочинів, порушень встановленого законодавством порядку відбування покарання, отримання необхідної інформації про поведінку засуджених.

На думку представника відповідача жодних порушень 28.04.2017 року по відношенню засудженого допущено не було, рішення про притягнення його дисциплінарної відповідальності також не приймалося.

Як вказує представник відповідача позивач засуджений ОСОБА_1 21.04.2017 року був поміщений в ДІЗО установи, а тому покликання про накладення стягнень не відповідає дійсності, як і не надання необхідної медичної допомоги.

Крім того звертав увагу, що у дисциплінарному ізоляторі, карцері або приміщенні камерного типу (одиночній камері) засуджені забезпечуються індивідуальним спальним місцем і постільними речами. Постільні речі видаються тільки на час сну, верхній одяг - на час виходу з приміщення. Вказав, що покликання позивача про протиправність вилучення у нього постільних речей після сну суперечить вимогам ч. 11 ст. 134 КВК України та Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань.

Представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог повністю.

Розглянувши справу у порядку загального позовного провадження, заслухавши пояснення учасників справи та їх представників, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Ухвалюючи судове рішення по суті заявлених вимог враховано наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відбуває покарання в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)», ознайомлений з вимогами КВК України, КПК України, КК України та нормативно-правових актів, що регламетують порядок та умови відбування покарань засудженими до позбавлення волі, що стверджується розпискою від 11.06.2016 року, від підпису якої відмовився.

У ході розгляду справи № 675/757/17 Ізяславським районним судом Хмельницької областізясовано, що відповідно до постанови начальника Замкової виправної колонії №58 від 21.04.2017 року про поміщення засудженого в ДІЗО установи, засудженого ОСОБА_1 поміщено в ДІЗО строком на десять діб без виводу на роботу.

Згідно до медичного висновку на момент огляду 21.04.2017 року засуджений ОСОБА_1 може утримуватися в ДІЗО.

Ізяславський районний суд Хмельницької області у своїй постанові від 11.09.2017 року (справа № 675/757/17 ) констатував, що не встановлено порушення порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, постанова про поміщення його в ДІЗО від 21.04.2017 року прийнята у спосіб та в межах повноважень відповідача з врахуванням фактичних обставин, які передували накладенню дисциплінарного стягнення, в тому числі рапортів уповноважених працівників закладу виконання покарання, наявних у засудженого заохочень та стягнень, стану його здоровя.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, з огляду на те що, постанова суду від 11.09.2017 року в адміністративній справі № 675/757/17 згідно ухвали Вінницького апеляційного адміністративного суду від 14.11.2017 року набрала законної сили, обставини з приводу перебування ОСОБА_1 в ДІЗО, строком на десять діб, починаючи з 21.04.2017 року та правомірність такого дисциплінарного стягнення не підлягають додатковому доказуванню в рамках розгляду даної адміністративної справи.

Згідно рапортів чергових помічників начальника установи виконання покарань від 28.04.2017 року та 29.04.2017 року, за час їх чергування в Державній установі «Замкова виправна колонія (№58)» пригод не відбулося, порушень законності та службової дисципліни не було виявлено, зафіксовано випадки порушення режиму відбування покарання засудженими. Даних відносно порушення режиму відбування покарання засудженим ОСОБА_1 та будь-яких інших відомостей відносно нього, вказані рапорти не містять.

На думку суду оскаржувані позивачем дії відповідача прийнято в межах та у спосіб, передбачений чинним законодавством з урахуванням фактичних обставин, що передували їх настанню.

Розглядаючи позов в межах заявлених вимог, судом враховано також наступне.

Відповідно до ст. 1 Кримінально-виконавчого кодексу України (по тексту - КВК України) кримінально-виконавче законодавство України регламентує порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань з метою захисту інтересів особи, суспільства і держави шляхом створення умов для виправлення і ресоціалізації засуджених, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а також запобігання тортурам та нелюдському або такому, що принижує гідність, поводженню із засудженими.

Завданнями кримінально-виконавчого законодавства України є визначення принципів виконання кримінальних покарань, правового статусу засуджених, гарантій захисту їхніх прав, законних інтересів та обов'язків; порядку застосування до них заходів впливу з метою виправлення і профілактики асоціальної поведінки; системи органів і установ виконання покарань, їх функцій та порядку діяльності; нагляду і контролю за виконанням кримінальних покарань, участі громадськості в цьому процесі; а також регламентація порядку і умов виконання та відбування кримінальних покарань; звільнення від відбування покарання, допомоги особам, звільненим від покарання, контролю і нагляду за ними.

Згідно ст. 2 КВК України кримінально-виконавче законодавство України складається з цього Кодексу, інших актів законодавства, а також чинних міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 3 КВК України до засуджених, які відбувають покарання на території України, застосовується кримінально-виконавче законодавство України.

Порядок і умови виконання та відбування покарань визначаються та забезпечуються відповідно до законодавства, яке діє на час виконання та відбування кримінального покарання.

Держава поважає і охороняє права, свободи і законні інтереси засуджених, забезпечує необхідні умови для їх виправлення і ресоціалізації, соціальну і правову захищеність та їх особисту безпеку.

Засуджені користуються всіма правами людини та громадянина, передбаченими Конституцією України, за винятком обмежень, визначених цим Кодексом, законами України і встановлених вироком суду

Правовий статус засуджених визначається законами України, а також цим Кодексом, виходячи із порядку і умов виконання та відбування конкретного виду покарання. (ч. 1, 2, 4 ст. 7 КВК України).

Суд констатує, що згідно ч. 3 ст. 107 КВК України засуджені зобов'язані дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами.

Порядок і умови виконання та відбування кримінальних покарань у виді арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк та довічного позбавлення волі регулюють Правила внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджені наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 року № 2186/5 (по тексту - Правила).

Ці Правила обов'язкові для виконання персоналом установ виконання покарань, засудженими, які в них утримуються, а також іншими особами, які відвідують ці установи (п. 1 Правил).

Слід зазначити, що режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов'язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умов тримання засуджених (ч. 1 ст. 102 КВК України).

У частині покликань позивача щодо розголошення конфіденційної інформації відносно нього посадовими особами відповідача, суд зазначає наступне.

Так, ч. 1 ст. 103 КВК України визначає, що адміністрація колонії має право використовувати аудіовізуальні, електронні й інші технічні засоби для попередження втеч та інших злочинів, порушень встановленого законодавством порядку відбування покарання, отримання необхідної інформації про поведінку засуджених.

Пунктом 1 розділу XІX Правил встановлено, що нагляд за засудженими є системою заходів, що спрямовані на забезпечення відбування та виконання кримінальних покарань у виді позбавлення (обмеження) волі та арешту шляхом цілодобового і постійного контролю за поведінкою засуджених у місцях їх проживання та праці, попередження та припинення з їх боку протиправних дій, забезпечення вимог ізоляції засуджених та безпеки персоналу установ виконання покарань.

Для забезпечення нагляду за поведінкою засуджених у відділеннях соціально-психологічної служби, локальних секторах, камерах, прогулянкових двориках, у місцях їх праці, їдальнях, клубах та закладах охорони здоровя адміністрацією установ виконання покарань установлюються відеокамери, про що засуджений інформується під підпис.

Суд вважає, що використання засобів, визначених ч. 1 ст. 103 КВК України не може вважатися порушенням прав позивача і розцінюватися як розголошення конфіденційної інформації відносно нього.

Позивачем не надано суду жодних доказів щодо розголошення персоналом колонії відомостей, які можуть бути конфіденційними. При цьому, ні позивач, ні його представник не пояснили, яка на їх думку, інформація, яку слід рахувати, як конфіденційна була 28.04.2017 року розголошена та в який спосіб.

Щодо доводів про протиправність накладених 28.04.2017 року дисциплінарних стягнення, то такі доводи позивача є надуманими та спростовуються матеріалами справи.

Суд констатує, що будь-яких стягнень щодо засудженого ОСОБА_1 28.04.2017 року не накладалося, що було підтверджено представником відповідача.

При цьому, в контексті такої позовної вимоги слід врахувати, як вже зазначено вище, що засуджений ОСОБА_1 вже з починаючи з 21.04.2017 року відбував дисциплінарне стягнення у виді десяти діб в ДІЗО.

Також на переконання суду доводи позивача та його представника щодо обмеження засудженого ОСОБА_1 у його правах на відпочинок, в силу того, що в нього було відібрано спальні речі після сну не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч. 11 ст. 134 КВК України, у дисциплінарному ізоляторі, карцері або приміщенні камерного типу (одиночній камері) засуджені забезпечуються індивідуальним спальним місцем і постільними речами. Постільні речі видаються тільки на час сну, верхній одяг - на час виходу з приміщення.

Необхідно вказати і те, що згідно пункту 6 розділу XXV Правил також визначено, що в ДІЗО, карцері або ПКТ (ОК) засуджені забезпечуються індивідуальним спальним місцем і постільними речами; постільні речі видаються тільки на час сну, верхній одяг - на час виходу з приміщення.

Суд враховує також показання свідка ОСОБА_3 чергового помічника начальника установи виконання покарань, який вказав, що в період його чергування з 20:00 год. 27.04.2017 року по 08:00 год. 28.04.2017 року не було зафіксовано порушення режиму відбування засудженим ОСОБА_1 Свідок зазначив, що так як ОСОБА_1 утримувався у дисциплінарих приміщеннях установи, то вранці 28.04.2017 року в нього було прийнято спальні речі, в тому числі матрац, оскільки згідно встановлених вимог утримання засуджених останні видаються тільки на час сну.

Крім того, у ході розгляду справи не здобуто будь-яких доказів, що адміністрація Замкової виправної колонії (№58) перешкоджає в отриманні засудженим ОСОБА_1 та не надає належної та професійної медичної допомоги.

З огляду на те, що ОСОБА_1 утримувався в ДІЗО, останній пройшов відповідний медичний огляд та згідно медичного висновку від 21.04.2017 року за станом здоровя може утримуватися в такому дисциплінарному приміщенні.

У ході розгляду судом справи не встановлено порушення прав позивача 28.04.2017 року, на які вказував у позовній заяві, підстав вважати, що відповідач вчиняв дії не у спосіб та поза межами своїх повноважень немає.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб'єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та рішень, докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні адміністративного позову повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 18.05.2018 року.

Суддя: О.В. Король