Справа № 809/726/18
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2018 р. справа № 809/726/18

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:

судді Главача І.А.,

за участю секретаря судового засідання - Савченко Н.В.,

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника відповідача - Журавльової Н.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом: фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина Ігоря Ярославовича, Івано-Франківської місцевої прокуратури, про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення таких дій, -

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_4 24.04.2018 звернулась до суду з позовною заявою до керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина Ігоря Ярославовича, Івано-Франківської місцевої прокуратури про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення таких дій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що керівником Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишином Ігорем Ярославовичем у листі-повідомленні №67-250 вих-18 від 12.02.2018 протиправно, безпідставно та всупереч передбачених Конституцією України та Законом України «Про прокуратуру» повноважень, надав начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костеку О.О. письмову вказівку провести перевірки на предмет дотримання вимог Закону України "Про дорожній рух" та Правил дорожнього руху при здійсненні позивачем торгівельної діяльності на автомобільній дорозі в центральній частині міста Івано-Франківськ із автобуса з подальшим письмовим повідомленням Івано-Франківської місцевої прокуратури до 20.02.2018. Зазначені дії керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина І.Я. фізична особа-підприємець ОСОБА_4 вважає протиправними та просить суд зобов'язати відповідачів утриматись від вчинення таких дій.

Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позову заперечив з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву від 11.05.2018 №67-884 вих-18 (а.с.35-40). В обґрунтування своєї правової позиції зазначив, що Івано-Франкіська місцева прокуратура не давала жодних вказівок начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костеку О.О., які обов'язкові для виконанання, а лише повідомила про виявлені в мережі Інтернет факти можливих порушень фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 вимог Закону України "Про дорожній рух" та Правил дорожнього руху. Таким чином, представник відповідачів вважає даний позов безпідставним, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог фізичної особи - підприємця ОСОБА_4

Суд ухвалою від 25.04.2018 відкрив провадження в даній адміністративній справі, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши пояснення предстників сторін, дослідивши подані сторонами письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

12.02.2018 керівник Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин І.Я. направив начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костеку О.О. лист №67-250 вих-18, в якому зазначено, що по вул. Грушевського в м. Івано-Франківську більше місяця на проїжджій частині біля пішохідного переходу невідомою особою із автобуса з назвою «Rotata pizza» здійснюється постійна торгівля продуктами харчування. У зв'язку з викладеним, керівник Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин І.Я. просив провести перевірки на предмет дотримання вимог Закону України «Про дорожній рух» та «Правил дорожнього руху» при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільний дорозі в центральній частині міста, про що повідомити Івано-Франківську місцеву прокуратуру до 20.02.2018 (а.с.41).

20.02.2018 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області направило керівнику Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин І.Я. відповідь №1048/41/20/01-2018 з доданими матеріалами перевірки щодо розміщення на проїзній частині в межах червоних ліній міських вулиць пересувного торгівельного пункту на вул. Грушевського, 1, м. Івано-Франківськ (а.с.42). Зокрема, до вказаного листа від 20.02.2018 №1048/41/20/01-2018 Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області додало копію постанови про накладення адміністравтиного стягнення по справі про адміністравтине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БР №717575 від 16.01.2018 (а.с.45), копію пояснення Красуля Р.Р. (а.с.46), копію вимоги (припису) від 20.02.2018 №14 щодо узгодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції розташування пересувного торгового пункту у межах червоних ліній вулиць м. Івано-Франківська, а саме по вул. Грушевського, 1 (а.с.47).

20.02.2018 представник позивача звернувся до керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина І.Я. з листом №20-02/2018-1 «Щодо листа Управлінню патрульної поліції в Івано-Франківськійц області від 12.02.2018 №67-250 вих-18», в якому просив надати роз'яснення щодо вищевказаного листа та обґрунтувати законність вчинених відповідачем дій (а.с.16-18).

20.03.2018 у відповідь на лист представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_4, Івано-Франківська місцева прокуратура листом №74-53-18 повідомила представника позивача, що у зв'язку з появою в засобах масової інформації публікацій стосовно незаконної діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 в центральній частині м. Івано-Франківська, Івано-Франківською місцевою прокуратурою здійснювалось вивчення вказаного питання, зокрема шляхом надання доручення компетентним органам щодо встановлення законності здійснення останньою підприємницької діяльності, пов'язаної із здійсненям дрібнороздрібної торгівлі, будь-яких перевірок з даного питання місцевою прокуратурою не проводилось (а.с.19).

Вважаючи вищевказані дії відповідача неправомірними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду, в якому просив визнати дії керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина Ігоря Ярославовича, що виразились у наданні в листі-повідомленні №67-250 вих-18 від 12.02.2018 письмової вказівки начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костенку О.О. щодо проведення перевірки на предмет дотримання вимог Закону України "Про дорожній рух" та "Правил дорожнього руху" при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільній дорозі в центральній частині міста Івано-Франківська фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 із автобуса з назвою "Rotata pizza" з подальшим письмовим повідомленням Івано-Франківської місцевої прокуратури та зобов'язати утриматись від вчинення таких дій.

Вирішуючи даний спір, суд виходив з таких мотивів та норм права.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює: 1) підтримання публічного обвинувачення в суді; 2) організацію і процесуальне керівництво досудовим розслідуванням, вирішення відповідно до закону інших питань під час кримінального провадження, нагляд за негласними та іншими слідчими і розшуковими діями органів правопорядку; 3) представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України, визначає Закон України «Про прокуратуру».

Так, згідно статті 1 даного Закону, прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлен Конституцією Україниі функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.

При цьому, функції прокуратури визначені в статті 2 Закону України «Про прокуратуру». Зокрема, відповідно до частини 1 вказаної статті 2, на прокуратуру покладаються такі функції: 1) підтримання державного обвинувачення в суді; 2) представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених цим Законом; 3) нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство; 4) нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов'язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

На прокуратуру не можуть покладатися функції, не передбачені Конституцією України (частина 3 статті 2 Закону України «Про прокуратуру»).

Згідно частини 1 статті 3 Закону України «Про прокуратуру» діяльність прокуратури ґрунтується на засадах: 1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров'я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю; 2) законності, справедливості, неупередженості та об'єктивності; 3) територіальності; 4) презумпції невинуватості; 5) незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов'язків; 6) політичної нейтральності прокуратури; 7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади; 8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом; 9) прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора, вільним доступом до інформації довідкового характеру, наданням на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання; 10) неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Як встановлено судом вище, керівник Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин І.Я. 12.02.2018 направив начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костеку О.О. лист №67-250 вих-18, в якому просив провести перевірки на предмет дотримання вимог Закону України «Про дорожній рух» та «Правил дорожнього руху» при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільний дорозі в центральній частині міста, про що повідомити Івано-Франківську місцеву прокуратуру до 20.02.2018 (а.с.41).

Представник позивача вважає даний лист вказівкою відповідача провести перевірки щодо дотримання законодавства в сфері здійснення дрібнороздрібної торгівлі, наданою Управлінню патрульної поліції в Івано-Франківській області.

Тобто, спірні правовідносини виникли між сторонами з приводу оспорювання позивачем наявності в керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина І.Я. достатніх повноважень на зобов'язання Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області здійснити перевірки згідно вищезгаданого листа від 12.02.2018 №67-250 вих-18.

Суд звертає увагу на те, що лист керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин І.Я. від 12.02.2018 №67-250 вих-18 не містить нормативного обґрунтування, зокрема конкретних норм Закону України «Про прокуратуру» чи інших актів чинного законодавства, щодо повноважень та підстав для надання доручень начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костеку О.О. провести перевірки на предмет дотримання вимог Закону України «Про дорожній рух» та «Правил дорожнього руху» при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільний дорозі в центральній частині міста, та встановлювати контроль з виконанням такого доручення до 20.02.2018.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного суду України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, згідно змісту відзиву відповідача на позовну заяву від 11.05.2018 №67-884 вих-18, керівник Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин І.Я. в обґрунтування своїх доводів про правомірність дій щодо направленя начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костеку О.О. листа від 12.02.2018 №67-250 вих-18, вказав, що діючи в інтересах суспільства та держави, на підставі статті 23 Закону України «Про прокуратуру» з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави (шляхом подання відповідної позовної заяви), що полягали в забезпеченні безпеки дорожнього руху, звернувся з вищевказаним листом для отримання інформації.

Суд звертає увагу на те, що статтею 23 вказаного Закону України «Про прокуратуру» чітко визначено повноваження прокурора щодо отримання документів та інформації для здійснення представницької діяльності, в тому числі підготовки позову.

Відповідно до частини 1 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Частиною 2 вказаної статті 23 встановлені випадки здійснення прокурором представництва в суді інтересів громадянина. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Що ж стосується представництва інтересів держави, то частиною 3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Таким чином, з аналізу частин 1-3 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що для здійснення прокурором представництва в суді законних інтересів держави є наступні випадки - порушення або загроза порушення інтересів держави.

Проте, представництво в суді законних інтересів держави у цих випадках здійснюється за наявністю однієї з умов: - якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; - у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті.

Так, як вбачається з приписів частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Тобто, лише тільки у разі нездійснення чи неналежного здійснення захисту законних інтересів держави суб'єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесений такий захист, а також у разі відсутності такого суб'єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесений захист законних інтересів держави (тобто, коли прокурор виступає самостійним позивачем) з метою встановлення наявності підстав для представництва прокурор має право витребовувати за письмовим запитом та безоплатно отримувати копії документів і матеріалів у інших суб'єктів.

Щодо конкретних обставин справи, то стаття 52-3 Закону України «Про дорожній рух» визначає повноваження Національної поліції у сфері забезпечення дорожнього руху. Так, згідно вказаної статті до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать: участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Національна поліція також здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.

Таким чином, суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження щодо захисту законних інтересів держави у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, є Національна поліція України та її структурні підрозділи.

Як зазначено судом вище, у відповідності до частини 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб'єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії, лише у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження. В даному випадку жодних доказів не здійсненя чи неналежного здійснення захисту законних інтересів держави Національною поліцією України чи її структурними підрозділами, зокрема Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області, щодо можливих фактів порушення позивачем вимог Закону України «Про дорожній рух» та «Правил дорожнього руху» при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільний дорозі в центральній частині міста, суду надано не було.

При цьому, про належний захист Управлінням патрульної поліції в Івано-Франківській області інтересів держави у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху свідчить копія постанови про накладення адміністравтиного стягнення по справі про адміністравтине правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі серії БР №717575 від 16.01.2018 (а.с.45).

Одночасно, суд не приймає до уваги доводи представників відповідачів про те, що частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» не містить заборони органам прокуратури отримувати інформацію від інших органів виконавчої влади чи місцевого самоврядування з метою встановлення фактів порушень інтересів держави та повноти її захисту уповноваженими органами, оскільки право на отримання такої інформації є засобом реалізації процесуальних прав прокурора.

Суд вказує на те, що процесуальні права у прокурора, як представника інтересів держави в суді, з'являються виключно лише після підтвердження судом підстав для представництва. Інші дії (не процесуальні) прокурор здійснює в межах наданих йому законом повноважень.

Окрім цього, частина 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачає можливість отримувати лише інформацію від інших органів, а не давати цим органам доручення для проведення перевірок та встановлювати часові межі для звітування про результати їх проведення.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що дії керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина І.Я. щодо надання письмової вказівки в листі-повідомленні №67-250 вих-18 від 12.02.2018 начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костенку О.О. про проведення перевірки на предмет дотримання вимог Закону України "Про дорожній рух" та "Правил дорожнього руху" при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільній дорозі в центральній частині міста Івано-Франківська фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 із автобуса з назвою "Rotata pizza" з подальшим письмовим повідомленням Івано-Франківської місцевої прокуратури, вчинені відповідачем безпідставно, поза межами повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є достатні підстави для визнання судом таких дій протиправними.

Щодо позовної вимоги про зобов'язання відповідачів утриматись від вчинення вищевказаних дій, то суд зазначає, що дана вимога стосується майбутній дій, які ще не вчинені та не можуть бути досліджені судом через призму вимог, встановлених частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України. Таким чином, вищевказана позовна вимога про зобов'язання відповідача утриматися від вчинення дій заявлена передчасно та задоволенню не підлягає. Окрім цього, дії відповідачів щодо надання письмових доручень іншим органам відносяться до їхніх дискреційних повноважень, та у випадку реалізації таких повноважень відповідачами всупереч вимогам Конституції України, Закону України «Про прокуратуру» та інших нормативно-правових актів, в свою чергу, можуть бути підставою для оскарження таких дій відповідачів у встановленому порядку.

На підставі викладеного, позов фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 до керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина Ігоря Ярославовича, Івано-Франківської місцевої прокуратури, про визнання дій протиправними та зобов'язання утриматися від вчинення таких дій, підлягає задоволенню частково.

Частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб'єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

В судовому засіданні 22.05.2018 предстаник позивача заявив клопотання про відмову від позовної вимоги щодо стягнення з керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина І.Я. витрат позивача на професійну правничу допомогу, яке протокольною ухвалою судом задоволено.

Витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 1762,00 грн. підтверджуються квитанцією №0.0..1 від 24.04.2018.

У зв'язку з цим, стягненню на користь позивача підлягає частина сплаченого судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Частина 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що Івано-Франківська місцева прокуратура, керівником якої надано письмову вказівку в листі-повідомленні №67-250 вих-18 від 12.02.2018, входить до структури Прокуратури Івано-Франківської області, позивачу належить присудити судові витрати по сплаті частини вищевказаного судового збору в розмірі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Прокуратури Івано-Франківської області.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії керівника Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишина Ігоря Ярославовича щодо надання письмової вказівки в листі-повідомленні №67-250 вих-18 від 12.02.2018 начальнику Управління патрульної поліції в Івано-Франківській області Костенку О.О. про проведення перевірки на предмет дотримання вимог Закону України "Про дорожній рух" та "Правил дорожнього руху" при здійсненні торгівельної діяльності на автомобільній дорозі в центральній частині міста Івано-Франківська фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 із автобуса з назвою "Rotata pizza" з подальшим письмовим повідомленням Івано-Франківської місцевої прокуратури.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Прокуратури Івано-Франківської області (76015, вул.Грюнвальдська, буд. 11, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (79026, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) частину сплаченого судового збору, відповідно до квитанції №0.0..1 від 24.04.2018, в розмірі 352 (триста п'ятдесят дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статтей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_4: 79026, АДРЕСА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1.

Відповідач 1: керівник Івано-Франківської місцевої прокуратури Стефанишин Ігор Ярославович: 76000, вул. Гаркуші, буд. 9, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл.

Відповідач 2: Івано-Франківська місцева прокуратура: 76000, вул. Гаркуші, буд. 9, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська обл., .

Суддя Главач І.А.

Рішення складене в повному обсязі 29 травня 2018 р.