Справа № 216/4167/17
Суддя: Сидорак В. В.
Дата ухвалення: 2018-04-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 216/4167/17
Провадження 2-а/216/76/18
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 квітня 2018 року

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу

Дніпропетровської області

в складі головуючого судді Сидорак В. В.

за участю секретаря Морозової Н.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Кривий Ріг, Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Верхньорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта Сороки Владислава Станіславовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

04 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з адміністративним позовом, в якому просив визнати дії інспектора СРПП № 3 Верхньорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта Сороки В.С. незаконними та скасувати постанову серії БР №923022, складену 24.08.2017 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Позовні вимоги обґрунтовані тими обставинами, що 24.08.2017 року об 11 годині 40 хвилин, позивач, на власному автомобілі «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1, рухався автодорогою Одеса - Мелітополь зі своєю родиною на відпочинок до с. Стрєлкове Херсонської області. Перетинаючи, з суворим дотриманням вимог Правил дорожнього руху України, перехрестя, що розташоване в районі 314 км вищезазначеної автодороги, позивач був зупинений працівником поліції старшим лейтенантом Сорокою В.С. з приводу того, що позивач нібито порушив вимоги дорожнього знаку 2.2, а саме здійснив проїзд без зупинки. Незважаючи на всі доводи, що були приведені позивачем, з порушенням вимог чинного законодавства, старшим лейтенантом Сорокою В.С. було складено постанову серії БР №923022 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно останнього, не приймаючи до уваги його заперечення та пояснення. Вказаною постановою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. Позивач вважає, що при складанні оспорюваної постанови грубо порушено його права, а сама постанова є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки пунктами 1-9 ч.1 ст. 35 ЗУ «Про національну поліцію» визначений вичерпний перелік випадків, які надають право працівнику поліції зупинити транспортний засіб. Частина 2 статті 35 вищевказаного закону встановлює обов'язок поліцейського проінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті. Проте, інспектором поліції Сорокою В.С. було цинічно проігноровано вищевказаний обов'язок, оскільки інспектор здійснив безпідставне зупинення транспортного засобу, адже факту порушення ПДР ним допущено не було. При цьому інспектор Сорока В.С. не надав жодного доказу на підтвердження обґрунтованості даної зупинки. Також, відповідно до п.9 розділу 3 «Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 № 1395 визначено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак, в порушення вимог вказаної Інструкції інспектор поліції Сорока В.С. не сповістив позивача про початок розгляду справи, не роз'яснив йому його права та обов'язки передбачені ст. 268 КУпАП, що підтверджується відсутністю у постанові відмітки про ознайомлення, не захотів долучати до постанови його пояснення та пояснення членів його родини з приводу не згоди з рішенням інспектора щодо порушення позивачем ПДР та не надав жодних доказів, які б підтвердили чи спростували скоєння адміністративного правопорушення. Крім того, інспектором Сорокою В.С. було проігноровано п. 10 розділу 3 вказаної Інструкції. Також інспектор в порушення Інструкції та ст. 268 КУпАП знехтував правом позивача на захист шляхом залучення до розгляду справи адвоката, якого позивач просив залучити у своєму клопотанні (яке в супереч чинному законодавству не було додано до протоколу.) Разом із тим, інспектор жодним чином не відреагував на клопотання позивача щодо переносу розгляду адміністративної справи за місцем обліку транспортного засобу або за місцем проживання позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, а також зазначив, що підтримує заявлений позов та просив його задоволити у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи наявне підтвердження. Заяв про розгляд справи у його відсутність або про відкладення розгляду від останнього до суду не надходило.

Під час здійснення судового розгляду були встановлені наступні фактичні обставини.

Інспектором СРПП № 3 Верхньорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області старшим лейтенантом Сорокою Владиславом Станіславовичем було встановлено, що 24 серпня 2017 року об 11 годині 40 хвилин по автодорозі Одеса-Мелітополь 314 км водій ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом «Skoda Superb», державний номерний знак НОМЕР_1, порушив вимоги дорожнього знаку 2.2 ПДР України, а саме здійснив проїзд без зупинки.

На підставі викладеного відповідачем було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БР №923022 від 24.08.2017 (а.с.8), якою ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.

ОСОБА_1, не визнавши факту вчинення ним зазначеного у постанові правопорушення, та, вважаючи неправомірним притягнення його до адміністративної відповідальності, звернувся до суду з позовом про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об'єктивного дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення адміністративного позову, виходячи з наступного.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, нормами процесуального законодавства тягар доказування наявності факту скоєння позивачем адміністративного правопорушення покладається на відповідача - інспектора СРПП № 3 Верхньорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта Сороку Владислава Станіславовича.

Адміністративними правопорушеннями відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП визнаються перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що жодних належних та допустимих доказів, передбачених ст. 251 КУпАП, відповідачем в підтвердження існування підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП не надано.

За приписами ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

З урахуванням викладеного, оцінивши наведені вимоги законодавства і наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, з огляду на відсутність у діях особи ознаки протиправності.

Пунктом 1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, як зокрема, відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

З огляду на викладене, суд вважає дії інспектора СРПП № 3 Верхньорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта Сороки Владислава Станіславовича щодо винесення постанови серії БР №923022 по справі про адміністративне правопорушення від 24.08.2017 року такими, що не відповідають вимогам КУпАП, внаслідок чого така постанова підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 15, 77, 122, 139, 143, 241-244, 246, 255, 295 КАС України, ст. 19 Конституції України, ст. ст. 9, 122, 245, 247, 251, 288 КУпАП, п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суд -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора СРПП №3 Верхньорогачицького відділення поліції Каховського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Херсонській області старшого лейтенанта Сороки Владислава Станіславовича про визнання дій неправомірними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задоволити частково.

Постанову серії БР №923022 від 24.08.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 КУпАП, - скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. В. Сидорак