Справа № 127/27061/17
Суддя: Кузьмишин В.М.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/27061/17

Головуючий у 1-й інстанції: Луценко Л.В.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

24 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьмишина В.М.

суддів: Сушка О.О. Боровицького О. А. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Мирошниченко С.О.,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_3 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про визнання протиправними та скасування постанов адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради №1120, 1121 від 27.10.2017 року,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2017 року позивач звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради про поновлення строку звернення до суду та скасування постанови Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради № 1120 від 27.10.2017 року та № 1121 від 27.10.2017 року по притягненню ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 152 КУпАП, і закриття справи.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2018 року та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги та просив скасувати рішення суду першої інстанції з прийняттям нового про відмову у задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з'явився, повноважного представника до суду не направив, хоча про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами адміністративної справи.

До початку судового засідання позивач подав заяву про відкладення розгляду справи.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні цієї заяви з огляду на те, що предметом оскарження в цій справі є рішення суб'єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Так, особливості провадження у таких справах регулюються ст. 286 КАС України, відповідно до ч. 5 якої суд апеляційної інстанції розглядає справу у десятиденний строк після закінчення строку апеляційного оскарження з повідомленням учасників справи.

Крім того, в силу вимог ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - курєром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом звязку.

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами адміністративної справи, 27 жовтня 2017 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення № 1120 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. за те, що, усвідомлюючи свої протиправні дії, 10.10.2017 року на території загального користування по вул. Київська, 45 у м. Вінниці у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради ОСОБА_3 розмістив автомобіль марки «Газель», д.н.з.АВ 9727 АН, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Того ж дня, 27.10.2017 року Адміністративною комісією при виконавчому комітеті Вінницької міської ради було винесено також постанову по справі про адміністративне правопорушення №1121 про визнання позивача винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, та накладено на позивача адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. за те, що, усвідомлюючи свої протиправні дії, 12.10.2017 року, на території загального користування по вул. Чехова, 10 в м. Вінниці, у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради, розмістив автомобіль НОМЕР_1, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Не погодившись із вказаними постановами, позивач оскаржив їх до суду.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що торгівля з рук у невстановленому місці, тобто стихійна торгівля, не відноситься до порушення Правил благоустрою території міста Вінниці, оскільки є окремим складом іншого адміністративного правопорушення. В задоволенні вимоги про закриття справи суд першої інстанції відмовив, виходячи з того, що він не уповноважений на прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В апеляційному порядку рішення Вінницького міського суду Вінницької області оскаржено відповідачем, який просить скасувати рішення про скасування постанов від 27.10.2017 року № 1120 і № 1121 та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити. У зв'язку з цим суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині скасування постанов від 27.10.2017 року № 1120 і № 1121.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині задоволення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 10 Закону України Про благоустрій населених пунктів передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить: затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів; створення в разі необхідності органів і служб для забезпечення здійснення спільно з іншими суб'єктами комунальної власності благоустрою населених пунктів, визначення повноважень цих органів (служб); визначення на конкурсних засадах підприємств, установ та організацій (балансоутримувачів), відповідальних за утримання об'єктів благоустрою.

Частиною 4 статті 20 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" визначено, що рішення місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо благоустрою території певного населеного пункту є обов'язковим для виконання розміщеними на цій території підприємствами, установами, організаціями та громадянами, які на ній проживають.

Рішенням Вінницької міської ради №104 від 01.03.2011 року затверджені Правила благоустрою території міста Вінниці (надалі - Правила).

Так, згідно п.3.2.3 Правил громадяни у сфері благоустрою міста зобов'язані не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів у сфері благоустрою міста.

Відповідно до п.п.6.13.1.(16) Правил на об'єктах благоустрою забороняється встановлювати самовільно об'єкти (будь-які конструкції) зовнішньої реклами та торгівлі тощо; на об'єктах благоустрою забороняється вчиняти дії, що тягнуть порушення умов благоустрою, пошкодження (руйнування чи псування) вулично-дорожньої мережі, інших об'єктів та елементів благоустрою, ускладнення умов руху пішоходів та транспорту, здійснювати стихійну торгівлю та інші дії, заборонені цими Правилами, чинним законодавством України (п.6.13.1 (29)).

Відповідно до ст. 152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб'єктів підприємницької діяльності - від п'ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з частиною l статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою - пятою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.

Так, з матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_3 притягнуто до відповідальності та накладено стягнення на підставі того, що він, усвідомлюючи свої протиправні дії, на території загального користування у невстановленому для цього місці та без відповідних погоджень виконавчого комітету Вінницької міської ради, розмістив автомобіль НОМЕР_1, з якого здійснював торгівлю продуктами харчування (картоплею), заважаючи вільному руху пішоходів, вчинив правопорушення, передбачене ст.152 КУпАП - порушення правил благоустрою населеного пункту, а саме: п.п.3.2.3; 6.13.1 (16, 29) Правил благоустрою м. Вінниці і посягнув на встановлений громадський порядок.

Разом з тим, на думку суду, об'єктивна сторона правопорушення, передбаченого статтею 152 КУпАП, полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах. Відповідальність за порушення правил торгівлі та самовільне зайняття земельної ділянки, а також органи, уповноважені притягувати осіб до адміністративної відповідальності за відповідне правопорушення, передбачена іншими статтями Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Так, торгівля з рук у невстановлених місцях - торгівля в містах з рук на вулицях, площах, у дворах, під'їздах, скверах та в інших невстановлених місцях є окремим та самостійним адміністративним правопорушенням, яке передбачене статтею 160 КУпАП, санкція статті якої передбачає більш м'яке покарання, ніж за порушення ст.152 КУпАП, а саме накладення штрафу від одного до семи неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Стаття 160 КУпАП є спеціальною статтею у даних спірних правовідносинах.

При цьому, суд зазначає, що автомобіль є лише засобом, за допомогою якого позивач здійснював торгівлю.

Враховуючи викладене, колегія суддів критично оцінює доводи апелянта щодо порушення позивачем саме ст. 152 КУпАП. Крім того, суд зазначає, що КУпАП має вищу юридичну силу в порівнянні з рішенням Вінницької міської ради від 01.03.2011 року № 104, яким затверджено Правила благоустрою території міста Вінниці.

В той же час, статтею 16 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено вичерпний перелік обмежень при використанні об'єктів благоустрою, серед яких відсутнє здійснення стихійної торгівлі у невстановлених місцях.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП, а тому постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності підлягають скасуванню, що вірно встановив суд першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Вінницької міської ради залишити без задоволення, а рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 травня 2018 року.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_4 ОСОБА_5