Справа № 812/74/18
Суддя: І.О. Свергун
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

24 травня 2018 рокуСєвєродонецькСправа № 812/74/18

Луганський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Свергун І.О.,

за участі секретаря - Карча В.М.,

представника відповідача - Матусевича Р.М. (довіреність від 28.09.2017 № 5673/111/28/01-2017),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

02.01.2018 до суду надійшов позов ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2, позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі - ГУНП в Луганській області, відповідач), в якому з урахування уточнень позивач просив: визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині незарахування ОСОБА_2 в наказі № 19 о/с від 19.01.2016, яким він був звільнений відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за статтею 77 частиною 1 пунктом 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016 до календарної вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні) на пільгових умовах час участі в АТО (4 роки); зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області обчислити вислугу років ОСОБА_2 з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393, та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_2 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за статтею 77 частиною 1 пунктом 7 (за власним бажанням) з зарахуванням йому до вислуги років (22 роки 1 місяць 4 дні) на пільгових умовах час участі в АТО (4 роки); зобов'язати відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Позовні вимоги мотивовано таким.

Згідно з наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області № 19 о/с від 19.01.2016 відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» позивача, капітана поліції ОСОБА_2, старшого інженера Управління логістики та матеріально-технічного забезпечення ГУНП в Луганській області звільнено зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016 з вислугою років на день звільнення в календарному обчисленні 22 роки 01 місяць 04 дні.

Позивач вважає зазначений наказ в частині нарахування вислуги років незаконним та з допущенням грубих помилок.

Так, позивач зазначає, що в період з 25.12.1992 по 17.11.1994 він проходив службу в Збройних Силах України, з 10.11.1995 по 06.11.2016 проходив службу в органах МВС, з 07.11.2015 по 22.01.2016 - в Національній поліції України. З цього строку служби в період з 17.09.2014 по 22.01.2016 він брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області, що підтверджується довідкою від 20.09.2017 № А-9717, виданою ГУНП в Луганській області. Згідно з цією довідкою строк його участі в антитерористичній операції складає 1 рік 4 місяці, а з урахуванням Постанови КМУ від 17.07.1992 № 393 до вислуги років для призначення пенсії зараховується 4 роки.

При звільненні позивача зі служби в поліції та розрахунку його вислуги років відповідачем не було включено до вислуги років час прийняття позивачем участі в антитерористичній операції.

Таким чином, на думку позивача, його вислуга років на день звільнення повинна складати не 22 роки 1 місяць 4 дні, а 25 років 1 місяць 4 дні.

У зв'язку з викладеним позивачем неодноразово на адресу начальника ГУНП в Луганській області надсилалися заяви з проханням додатково зарахувати йому до вислуги років на пільгових умовах час участі в АТО, додавши 4 роки, та внести відповідні зміни до наказу ГУНП в Луганській області № 19 о/с від 19.01.2016, а також оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення йому пенсії за вислугу років. Однак, позивачеві було відмовлено в зарахуванні до вислуги років на пільгових умовах часу участі в АТО, а також в оформленні та поданні необхідних документів до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років у зв'язку з відсутністю календарної вислуги років.

Позивач не погоджується з такими діями відповідача та вважає їх протиправними.

Ухвалою суду від 05.01.2018 позов було залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою суду від 22.01.2018 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 22.02.2018 позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області в частині вимог про визнання протиправними дій в частині незарахування ОСОБА_2 в наказі № 19 о/с від 19.01.2016 до календарної вислуги років на пільгових умовах часу участі в АТО (4 роки), зобов'язання обчислити вислугу років ОСОБА_2 з урахуванням Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» та Постанови Кабінету Міністрів України № 393 від 17.07.1992 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей», та внести зміни до наказу № 19 о/с від 19.01.2016 про звільнення ОСОБА_2 з зарахуванням йому до вислуги років на пільгових умовах часу участі в АТО (4 роки) залишено без розгляду.

Вказану ухвалу було оскаржено в апеляційному порядку, у зв'язку з чим 19.03.2018 провадження у справі було зупинено.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 27.03.2018 ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 22.02.2018 скасовано, справу направлено до Луганського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 24.04.2018 провадження у справі поновлено.

У судове засідання позивач не прибув, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Від відповідача 09.02.2018 надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII пенсія за вислугу років призначається:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби:

з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Керуючись нормами Закону № 2262, для призначення пенсії саме за п. «а» статті 12 Закону, необхідно набути відповідних умов, а саме - на час, коли позивач звільнився з лав Національної поліції, його вислуга років повинна була становити 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

ОСОБА_2 був звільнений з вислугою років у календарному обчисленні 22 роки 1 місяць 4 дні, а тому підстави внесення змін до наказу відсутні.

Тобто, обов'язковою умовою для призначення пенсії є наявність на день звільнення вислуги років саме в календарному обчисленні.

На підставі зазначеного у позивача відсутнє право на призначення пенсії за п. «а» статті 12 Закону № 2262, а також зарахування до календарної вислуги років часу участі в АТО.

На думку відповідача, залишення поняття обчислення вислуги років на пільгових умовах в постанові КМУ від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їх сімей» обумовлено тим, що вказане пільгове обчислення вислуги років має правове значення для інших правовідносин. Зокрема, для визначення статусу ветерана органів внутрішніх справ, військової служби, визначення відсотка розміру пенсії, а не для призначення такої пенсії.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення пенсії за вислугу років відповідач із посиланням на пункт 1 постанови Правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, зазначає, що позивач звільнений з лав Національної поліції України згідно з наказом ГУНП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с відповідно до частини 1 статті 77 «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) та на час звільнення до відповідача з заявою про призначення пенсійного забезпечення не звертався.

Позивачем до позову додано копію витягу з наказу Військового комісара Луганської області від 21.03.2017 № 56, яким солдат військової служби за контрактом ОСОБА_2 звільнений в запас ЗСУ відповідно до п. «с» (через службову невідповідність осіб рядового, сержантського та старшинського складу) п. 1 ч. 8 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу». Таким чином, останнім місцем служби позивача були підрозділи, підпорядковані Міністерству оборони України.

В свою чергу позивач на підставі п. 1 постанови Правління ПФУ від 30.01.2007 № 3-1 має право звернутися до уповноваженого органу Міністерства оборони України з заявою про призначення пенсії, а відповідний орган Міністерства оборони зобов'язаний розглянути вказану заяву позивача.

Таким чином, відповідач вважає, що він діяв виключно на підставах, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством України, у зв'язку з чим просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити (арк. спр. 49-54).

В ході судового розгляду справи представник відповідача заперечував проти позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-77 КАС України, суд дійшов такого.

Позивач ОСОБА_2 з 10.11.1995 проходив службу в органах внутрішніх справ, з 07.11.2015 - в Національній поліції України, та відповідно до наказу ГУНП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с звільнений зі служби в поліції за ст. 77 ч. 1 п. 7 (за власним бажанням) з 22.01.2016. Вказані обставини підтверджуються витягом з трудової книжки позивача АЕ № 911256 та витягом з наказу від 19.01.2016 № 19 о/с (арк. спр. 10, 17).

Згідно з наказом ГУНП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні склала 22 роки 01 місяць 04 дні.

Вважаючи, що при звільненні відповідач неправильно обрахував йому вислугу років, позивач звернувся до ГУНП в Луганській області із заявою від 16.02.2017, в якій просив надати йому довідку про вислугу років та внести зміни до наказу ГУНП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с, зазначивши вислугу років як у календарному, так і в пільговому обчисленні (арк. спр. 20).

Листом від 10.03.2017 № 855/111/19-2017 відповідач повідомив позивача, що для перерахунку вислуги років на пільгових умовах та внесення відповідних змін до наказу ГУНП відсутні правові підстави (арк. спр. 21).

12.05.2017 позивач звернувся до міністра внутрішніх справ України та просив сприяти наданню йому довідки про пільгове обчислення років та внесення змін до наказу ГУНП України в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с, зазначивши його вислугу років як у календарному, так і в пільговому обчисленні (арк. спр. 22).

Листом від 03.07.2017 № 3861/111/19/05-2017 відповідач вдруге повідомив позивача, що для перерахунку вислуги років на пільгових умовах та внесення відповідних змін до наказу ГУНП відсутні правові підстави (арк. спр. 23).

07.09.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив надати витяг про його звільнення, довідку про проходження служби в органах внутрішніх справ, довідку про кількість місяців, коли позивач безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (арк. спр. 24).

Листом від 29.09.2017 № 3686/111/19-2017 відповідач направив позивачеві витяг з наказу ГУНП від 19.01.2016 № 19 о/с, довідку про проходження служби в ОВС і НП України, довідку про безпосередню участь в АТО (арк. спр. 25).

03.11.2017 позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій наполягав додатково зарахувати йому до вислуги років на пільгових умовах час участі в антитерористичній операції, додавши 02 роки 08 місяців 10 днів, та внести відповідні зміни до наказу ГУНП в Луганській області від 19.01.2016 № 19 о/с. Також просив оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду України для призначення йому пенсії за вислугу років (арк. спр. 26).

Листом від 28.11.2017 № 4446/111/19-2017 відповідач повідомив позивача, що у нього відсутня календарна вислуга років для призначення пенсії по лінії МВС, визначена Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у ГУНП в Луганській області відсутні правові підстави для перерахунку вислуги років на пільгових умовах і внесення відповідних змін до наказу ГУНП від 19.01.2016 № 19 о/с та оформлення матеріалів для призначення пенсії за вислугу років по лінії МВС (арк. спр. 27).

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262), постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 № 393 (далі - Постанова № 393).

Закон № 2262 визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв'язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно з п. «а» статті 12 Закону № 2262 пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Позивача звільнено з займаної посади 22.01.2016. Згідно з наказом відповідача від 19.01.2016 № 19 о/с вислуга років позивача на день звільнення у календарному обчисленні складає 22 роки 01 місяць 04 дні.

Позивач посилається, що відповідач неправомірно не зарахував до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, на пільгових умовах, період участі позивача в антитерористичній операції. Щодо вказаного суд зазначає таке.

Статтею 17-1 Закону № 2262 визначено, що Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.п. «а» п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова № 393) до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за три місяці: час проходження служби, протягом якого особа брала участь в антитерористичній операції.

Судом установлено, що відповідно до довідки ГУНП в Луганській області від 07.05.2018 № А-12982 позивач ОСОБА_2 у період з 17.09.2014 по 07.11.2015, з 07.11.2015 по 22.01.2016 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпечені її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення антитерористичної операції на території Луганської області (арк. спр. 218).

Отже, час участі позивача в антитерористичній операції склав 1 рік 4 місяці 6 днів. Враховуючи положення п.п. «а» п. 3 Постанови № 393, у пільговому обчисленні час участі позивача в антитерористичній операції складає 4 роки 0 місяців 18 днів.

Однак відповідач при розгляді звернення позивача про оформлення та подання документів до відповідного органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачу взяв до уваги лише вислугу в календарному обчисленні та не врахував час служби позивача в пільговому обчисленні за період його участі в антитерористичній операції, підтверджений відповідними довідками.

З аналізу норм Закону № 2262 та Порядку № 393 суд робить висновок, що вказані норми не ставлять набуття права на пенсію за вислугу років у залежність від наявності відповідної кількості виключно календарної вислуги. Крім того, вказаними нормативно-правовими актами не встановлено виключень стосовно того, що вислуга в пільговому обчисленні не може бути зарахована до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії. Також нормами вищевказаних нормативно-правових актів не встановлено, що вислуга років у пільговому обрахуванні впливає лише на розмір пенсії та не може зараховуватись до вислуги років для призначення особі відповідної пенсії.

Отже, пільгова вислуга має враховуватися при призначенні пенсій згідно з п. «а» статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб».

Закон № 2262 містить відсилочну норму, що відображена в статті 17-1, згідно з якою порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсії особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд також звертає увагу, що Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов'язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов'язана з ризиком для життя і здоров'я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (Рішення № 5-рп/2002).

Таким чином, період участі позивача в антитерористичній операції з 17.09.2014 по 22.01.2016 в пільговому обчисленні необхідно враховувати при визначенні стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років.

За таких умов, з урахуванням періоду участі позивача в антитерористичній операції, обчисленого з розрахунку один місяць служби за три місяці, вислуга років позивача складає понад 22 роки та 6 місяців. Відтак, позивач має право на призначення пенсії за вислугу років.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративній справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб'єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав та інтересів позивача суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, визнавши протиправною відмову ГУНП в Луганській області в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_2

Доводи відповідача про те, що він не є тією особою, яка повинна оформлювати та подавати документи до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії позивачеві, оскільки після звільнення з лав Національної поліції України позивач продовжив службу в підрозділах Міністерства оборони України, суд оцінює критично з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 30.01.2007 № 3-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1), заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно із Законом (2262-12), та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв'язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи). Міністерства та інші органи, їх територіальні підрозділи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі визначають уповноважені структурні підрозділи, на які за їх рішенням покладаються функції щодо підготовки та подання до органів, що призначають пенсії, необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважені структурні підрозділи).

Пунктом 12 Порядку № 3-1 уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Згідно з п.п. 27 п. 4 Положення про Департамент персоналу, організації освітньої та наукової діяльності Міністерства внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14.12.2015 № 1570 (у редакції наказу МВС України від 16.08.2016 № 819) Департамент відповідно до покладених на нього завдань готує, у межах компетенції, документи щодо призначення пенсій персоналу апарату Міністерства.

За п.п. 5 п. 4 Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15 січня 2015 року за № 40/26485, головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Отже, вказані норми не містять положень, що на орган саме за останнім місцем служби особи покладено обов'язок щодо оформлення та подання відповідних документів для призначення пенсії.

Як установлено судом, на час звільнення з ГУНП в Луганській області позивач набув право на призначення пенсії за вислугу років. Позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив оформити та подати необхідні документи до органу Пенсійного фонду України для призначення пенсії за вислугу років. Проте, відповідач, не врахувавши на пільгових умовах час участі позивача в антитерористичній операції, протиправно відмовив позивачеві в оформленні матеріалів для призначення пенсії за вислугу років.

Відтак, суд робить висновок, що саме на відповідача має бути покладено обов'язок оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення ОСОБА_2 пенсії за вислугу років.

Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача в частині незарахування в наказі від 19.01.2016 № 19 о/с до календарної вислуги років на пільгових умовах часу участі в АТО, а також зобов'язання відповідача обчислити вислугу років та внести відповідні зміни до наказу від 19.01.2016 № 19 о/с, суд не знаходить підстав для їх задоволення з огляду на те, що наказ про звільнення позивача не є тим документом, який визначає вислугу років позивача. Вислуга років позивача в календарному та пільговому обчисленні визначається на підставі інших документів, а саме: трудової книжки, послужного списку, довідок про участь позивача в антитерористичній операції.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 2, 9, 139, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправними дій та зобов'язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Луганській області в оформленні документів для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_2.

Зобов'язати Головне управління Національної поліції в Луганській області (93404, Луганська область, м. Сєвєродонецьк, вул. Партизанська, буд. 16, ) оформити та подати до органу Пенсійного фонду України документи для призначення ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, адреса реєстрації: АДРЕСА_2, адреса проживання: 93411, АДРЕСА_1) пенсії за вислугою років.

У задоволенні решти позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Донецького апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30 травня 2018 року.

Суддя І.О. Свергун