Справа № 814/1308/17
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2018-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

03 травня 2018 року

Київ

справа №814/1308/17

адміністративне провадження №К/9901/48745/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Миколаївській області на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі №814/1308/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2015 №25361705 щодо нарахування транспортного податку за 2015 рік у сумі 25000грн.

Миколаївський окружний адміністративний суд постановою від 01.11.2017 позовні вимоги задовольнив частково. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 27.04.2015 №25361705. В решті позовних вимог відмовив

Одеський апеляційний адміністративний суд постановою від 21.03.2018 залишив постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 без змін.

Головне управління ДФС у Миколаївській області 19.04.2018 року звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просило скасувати постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з пунктом 24 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Станом на 01.01.2018 прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1762 гривень (стаття 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 07.12.2017 № 2246-VIII).

Враховуючи викладене, справи щодо оскарження рішення суб'єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує 176200 грн., відносяться до категорії справ незначної складності (за винятком випадків, передбачених пунктом 2 частини п'ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України).

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що предметом позову у справі №814/1308/17 є вимоги про визнання протиправним і скасування податкового повідомлення-рішення від 27.04.2015 №25361705, яким позивачеві визначено податкове зобов'язання по транспортному податку за 2015 рік в сумі 25000грн., що у розумінні пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України є категорією справ незначної складності.

Правова позиція у подібних правовідносинах викладена в постановах Верховного Суду від 03.04.2018 у справі К/9901/6583/18 (804/4351/16), від 20.02.2018 у справі К/9901/2256/17 (876/17620/16) та від 27.03.2018 у справі К/9901/26693/18 (820/9521/15).

Випадків, які б виключали можливість застосування положень частини другої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається.

Отже, постанова Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018, ухвалена за результатами апеляційного перегляду постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 у справі щодо оскарження податкового повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській області від 27.04.2015 №25361705 про нарахування транспортного податку за 2015 рік, не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити Головному управлінню ДФС у Миколаївській області у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на постанову Миколаївського окружного адміністративного суду від 01.11.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 21.03.2018 у справі №814/1308/17 за позовом ОСОБА_2 до Головного управління ДФС у Миколаївській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

2. Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Т.М.Шипуліна Л.І.Бившева В.В.Хохуляк