Справа № 127/4394/18
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 127/4394/18

Головуючий у 1-й інстанції: Клапоущак С.Ю.

Суддя-доповідач: Сапальова Т.В.

22 травня 2018 року

м. Вінниця

Вінницький апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Совгири Д. І. Курка О. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

відповідача: Русінова Є.П.,

представника відповідача: Цубера М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Русінова Євгенія Павловича на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Русінова Євгенія Павловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №234839 від 16 лютого 2018,

В С Т А Н О В И В :

в лютому 2018 року ОСОБА_4 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з адміністративним позовом до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Русінова Євгенія Павловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №234839 від 16 лютого 2018 року та закриття провадження у справі.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року позов задоволено частково, постанову у справі про адміністративне правопорушення серії БР №234839 від 16 лютого 2018 року, якою було накладено на ОСОБА_4 адміністративне стягнення у формі штрафу в розмірі 425 гривень, винесену інспектором роти №3 БУПП у Вінницькій області лейтенантом поліції Русіновим Є.П., скасовано, а справу про адміністративне правопорушення надіслано на новий розгляд.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Зокрема, в доводах апеляційної скарги відповідач зазначає, що після зупинки автомобіля на вимогу відповідача позивач відмовився пред'явити документи, передбачені п.2.1 Правил дорожнього руху.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача на адресу Вінницького апеляційного адміністративного суду не надходив.

Відповідач та його представник в судовому засіданні підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач повноважних представників в судове засідання не направив, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 16 лютого 2018 року відповідач виніс постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БР №234839 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді адміністративного штрафу в розмірі 425,00 грн. за порушення 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Згідно з вказаною постановою 16 лютого 2018 року о 14.45 год. в м. Вінниці по вул. Є. Пікуса, 12, водій ОСОБА_4, керуючи транспортним засобом марки "BMW", д.н.з.НОМЕР_1, не виконав вимогу дорожнього знаку 4.2 (Рух праворуч) та здійснив рух ліворуч та не пред'явив посвідчення водія для перевірки, чим порушив п. 8.4 (г) та 2.4 ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з позовом.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення позивача було позбавлено права на захист, зокрема, щодо відкладення розгляду справи на інший день та залучення захисника.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

П. 8.1 Правил дорожнього руху встановлено, що регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Згідно з підпунктом "г" п.8.4 Правил дорожнього руху наказові знаки показують обов'язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Так, знак 4.2 "Рух праворуч" належить до наказових знаків.

Відповідно до статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами.

Як встановлено з матеріалів справи, на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень відповідачем надано відеозаписи з нагрудних відеокамер працівників поліції та відеозапис з відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі працівників поліції (а.с. 27).

На відеозаписі з відеореєстратора, встановленого на службовому автомобілі працівників поліції зафіксовано, як автомобіль позивача повертає наліво та виїзжає з вул.Є.Пікуса на вул.М.Коцюбинського в м.Вінниці, всупереч вимогам знаку 4.2 (Рух праворуч), що розташований на вул.Є.Пікуса на перехресті вул.Є.Пікуса-вул.М.Коцюбинського.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, повністю підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач правомірно виніс постанову серії БР №234839 від 16 лютого 2018 року в частині притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про відмову позивача пред'явити посвідчення водія та страхового полісу, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з ч.1 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред'явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п'яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.2.1 Правил дорожнього руху 2.1. водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв'язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - технічний талон);

в) у разі встановлення на транспортних засобах проблискових маячків та (або) спеціальних звукових сигнальних пристроїв - дозвіл, виданий уповноваженим органом МВС, а у разі встановлення проблискового маячка оранжевого кольору на великогабаритних та великовагових транспортних засобах - дозвіл, виданий уповноваженим підрозділом Національної поліції;

г) на маршрутних транспортних засобах - схему маршруту та розклад руху; на великовагових і великогабаритних транспортних засобах та транспортних засобах, що здійснюють дорожнє перевезення небезпечних вантажів, - документацію відповідно до вимог спеціальних правил;

ґ) поліс (сертифікат) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно з підпунтктом "а" п.2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Таким чином, підставою для застосування до позивача адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП є саме ненадання позивачем на вимогу відповідача посвідчення водія.

Як встановлено з відеозапису з нагрудної відеокамери відповідача, позивач відмовився пред'явити посвідчення водія, посилаючись на неправомірність зупинки його автомобіля.

Відповідно до ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський має право вимагати в особи пред'явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках:

1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи;

2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення;

3) якщо особа перебуває на території чи об'єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю;

4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо;

5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події;

6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об'єктом вчинення правопорушення.

Враховуючи, що порушення позивачем п.8.4 Правил дорожнього руху знайшло своє підтвердження, відповідач не перевищив встановлених законом повноважень вимагати від позивача пред'явлення посвідчення водія.

Крім того, п.2.4 Правил дорожнього руху містить безумовний обов'язок водія пред'явити документи на вимогу працівника поліції, зокрема, посвідчення водія.

З урахуванням наведеного колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач правомірно виніс постанову серії БР №234839 від 16 лютого 2018 року в частині притягнення позивача до відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції про те, що при розгляді справи про адміністративні правопорушення позивача було позбавлено права на захист, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право, зокрема, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Як встановлено з відеозаписів з нагрудних відокамер працівників поліції, після зупинки транспортного засобу позивачу було роз'яснено його права, після чого позивач заявив про перенесення розгляду справи на інший день для отримання правової допомоги та повідомив, що його юрист наразі перебуває за кордоном.

Водночас, про залучення іншої особи-захисника позивач не заявляв.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії БР №234839 від 16 лютого 2018 право позивача на захист порушено не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю підтверджуються встановленими у справі обставинами.

Висновки суду першої інстанції по суті спору не відповідають встановленим у справі обставинам, що призвело до неправильного її вирішення, у зв'язку з чим апеляційну скаргу необхідно задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до статті 317 КАС України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Русінова Євгенія Павловича задовольнити повністю.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12 квітня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Русінова Євгенія Павловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №234839 від 16 лютого 2018 скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою у задоволенні позову ОСОБА_4 до Інспектора роти №3 батальйону управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції Русінова Євгенія Павловича про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР №234839 від 16 лютого 2018 року відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі 22 травня 2018 року.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Совгира Д. І. Курко О. П.