Справа № 350/596/18
Суддя: Максимів І. В.
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 350/596/18
Провадження № 2-а/350/45/2018
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року смт. Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді Максиміва І.В.

при секретарі Видойник І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сваричівської сільської ради Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У своєму адміністративному позові позивач ОСОБА_1 просить визнати незаконною та скасувати постанову № 3 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, винесену адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради від 22 березня 2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.02.2018 року виконавчим комітетом Сваричівської сільської ради Рожнятівського району складено протокол № 3 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого вона не дотрималась вимог Правил благоустрою території села Сваричів затверджених рішенням сесії від 03.07.2016 року № 77-6/2016, а саме: не заключила договір з виконавцем послуг на вивіз відходів, сміття, не проводиться оплата за надання послуг, чим порушила ст. 152 КУпАП. 22.03.2018 року виконавчим комітетом Свричівської сільської ради Рожнятівського району винесено постанову № 3, якою її визнано винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 152 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

Оскаржувану постанову вважає незаконною та такою, що підлягає до скасування, оскільки стаття за якою її притягнуто до відповідальності передбачає відповідальність за порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів. Розроблення у встановленому законом порядку державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою належить до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, у сфері благоустрою населених пунктів, тобто до повноважень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Правила благоустрою с. Сваричів були затверджені рішенням сесії сільської ради, тому не є державними стандартами, нормами чи правилами у сфері благоустрою, оскільки вони не були розроблені та затверджені міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України і порушення цих Правил благоустрою с. Сваричів не передбачає притягнення до адміністративної відповідальності на підставі ст. 152 КУпАП. Крім цього, неукладення договору на вивіз відходів сміття не є належним доказом порушення будь-яких Правил благоустрою, оскільки будь-яка особа має право свободи вибору та може будь-яким способом виконувати встановлені Правила благоустрою і в будь-якому випадку не зобов'язана укладати договір з визначеним виконавцем з метою дотримання Правил благоустрою.

Такі обставини змушують її звертатись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та пояснила, що жодним чином не порушувала правила благоустрою с. Сваричів, оскільки належним чином утримує належне їй будинковолодіння та прилеглу до нього територію. Не заперечила, що нею не укладено договір з виконавцем послуг на вивіз із свого подвір'я відходів, сміття, оскільки вона не має можливості укласти такий договір, так як являється пенсіонеркою, перебуває у важкому матеріальному становищі. Послугами сільської ради не користується, оскільки ретельно перебирає сміття та відходи, а тому їх дуже мало, а те, що залишається самостійно вивозить на сміттєзвалище в смт. Рожнятів. Просила позов задоволити.

Представники відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову. Крім цього ОСОБА_2 доповнив, що 28 лютого 2018 року виконавчим комітетом Сваричівської сільської ради було складено протокол про адміністративне правопорушення № 3 відносно позивачки, оскільки остання після отримання попередження не уклала договір на вивіз сміття, чим порушила правила благоустрою с.Сваричів. Оскільки ОСОБА_4 не з'явилася на засідання адміністративної комісії, 22.03.2018 року було винесено постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП. Вважає постанову законною, такою, що винесена відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що виконавчим комітетом Сваричівської сільської ради 28.02.2018 року складено протокол № 3 про адміністративне правопорушення відповідно до якого ОСОБА_1 не дотрималася вимог Правил благоустрою території села Сваричів затверджених рішенням сесії від 03.07.2016 року №77-6/2016, а саме не заключила договір з виконавцем послуг на вивіз відходів, сміття, не проводиться оплата за надані послуги, чим вчинила правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП (а.с.4).

22.03.2018 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради винесено постанову № 3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ст. 152 КУпАП, накладено стягнення у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_4 порушила ст. 152 КУпАП «Порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів» (а.с.5).

З листа першого заступника селищного голови Брошнів-Осадської селищної ради ОТГ Івано-Франківської області від 17.04.2018 року вбачається, що ОСОБА_1 договір з комунальним підприємством Брошнів-Осадської селищної ради на вивіз твердих побутових відходів не укладала, та відповідно оплату за вказані послуги не проводила (а.с.23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову адміністративної комісії може бути оскаржено у виконавчий комітет відповідної ради або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Відповідно до ч. 1 ст. 218 КУпАП, адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1-104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частинами першою та другою статті 152-1, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, статтями 156-1, 156-2, 159, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 186-1, 189, 189-1, 196, 212-1 цього Кодексу.

Згідно ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Відповідно до п.п.7 пункту «а» частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить і організація благоустрою населених пунктів.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів визначені Законом України «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 року.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що благоустрій населених пунктів - комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покращання мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Відповідно до п. 6 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень органів місцевого самоврядування належить затвердження правил благоустрою населених пунктів.

Пунктом 2 частини першої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Судом встановлено, що рішенням шостої сесії VІІ-го демократичного скликання № 77-6/2016 від 03.07.2016 року затверджено Правила благоустрою с. Сваричів. Контроль за виконанням цього рішення покладено на постійні комісії сільської ради з питань охорони навколишнього середовища та з питань соціально-економічного і культурного розвитку. Доручено секретарю сільської ради довести до жителів села нові правила благоустрою с. Сваричів (а.с.13).

З п. 3 додатку № 1 до рішення сесії сільської ради № 77-6/2016 від 03.07.2016 року Місцевої програми поводження з твердими побутовими відходами вбачається, що відповідно до ст. 35-1 Закону України «Про відходи» керівникам підприємств, установ, торговельним закладам, власникам індивідувальних дворів (головам домогосподарств) заключити договір із виконавцем послуг з вивезення побутових відходів (а.с.14-15).

Згідно п. 8.8 додатку № 2 до рішення сільської ради № 77-6/2016 від 03.07.2016 року Правил благоустрою населеного пункту села Сваричів, громадяни у сфері благоустрою населеного пункту с. Сваричів зобовязані в обовязковому порядку встановити на своєму подвірї ящики для сміття (або упаковані і належним чином завязані у мішках), укласти типовий договір з виконавцем послуг на вивіз із свого подвіря відходів, сміття та на викачку каналізації, виконувати умови договору, проводити вчасно оплату за надання послуг по вивезенню побутових відходів (забороняється спалювати або закопувати будь-яке сміття на території с. Сваричів). В разі порушення вимог щодо поводження з відходами, сміттям та правил благоустрою села Сваричів, тягне за собою адміністративну відповідальність за ст. 152 КУпАП.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до об'єктів у сфері благоустрою населених пунктів віднесено території загального користування, вулиці, проїзди, інші території загального користування в межах населеного пункту.

Згідно з вимогами частини 2 статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов'язані: 1) утримувати в належному стані об'єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об'єктів територію; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб'єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів; 5) допускати на об'єкти благоустрою, що перебувають у їх власності або користуванні, аварійно-рятувальні та інші служби для здійснення заходів щодо запобігання і ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом. Благоустрій здійснюється в обов'язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).

Згідно з вимогами статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» Правила благоустрою території населеного пункту (далі - Правила) - нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила розробляються на підставі Типових правил благоустрою території населеного пункту (далі - Типові правила) для всіх сіл, селищ, міст і затверджуються відповідними органами місцевого самоврядування. Типові правила розробляються та затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. У разі якщо відповідною сільською, селищною, міською радою не прийнято рішення про затвердження Правил, застосовуються Типові правила. Орган місцевого самоврядування забезпечує вільний доступ населення до затверджених Правил. 2. Правила включають: 1) порядок здійснення благоустрою та утримання територій об'єктів благоустрою; 2) вимоги до впорядкування територій підприємств, установ, організацій; 3) вимоги до утримання зелених насаджень на об'єктах благоустрою - територіях загального користування; 4) вимоги до утримання будівель і споруд інженерного захисту території; 5) вимоги до санітарного очищення території; 6) розміри меж прилеглої до підприємств, установ та організацій території у числовому значенні; 7) порядок розміщення малих архітектурних форм; 8) порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів; 9) інші вимоги, передбачені цим та іншими законами. 3. Правила не можуть передбачати обов'язок фізичних і юридичних осіб щодо отримання будь-яких дозволів, погоджень або інших документів дозвільного характеру, а також повноважень органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, підприємств, установ, організацій, утворених такими органами, видавати зазначені документи.

Отже, положення ч. 2 ст. 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», не передбачають для громадян обов'язку укладання з органами державної влади та/або органами місцевого самоврядування договорів у сфері благоустрою населених пунктів.

Так, суб`єктивна сторона правопорушення виявляється в умисних діях, коли особа свідомо порушує правила благоустрою і санітарії.

Відповідно до диспозиції ст. 152 КУпАП, об`єктивна сторона правопорушення полягає в здійсненні дій, які заборонені правилами благоустрою території міст та інших населених пунктів.

До протиправних дій, за які настає відповідальність, згідно з санкцією ст. 152 КУпАП належить, зокрема, захаращення, забруднення приміщень і місць загального користування якимись предметами, спорудами; кидання недопалків, лушпиння від насіння, паперу та іншого; кидання сміття з вікон, балконів, міського транспорту; спалювання листя, паперу, нечистот у місцях, спеціально для цього не відведених; забруднення собаками і кішками сходових кліток, дворів, вулиць, зелених насаджень; зберігання на проїжджої частини вулиць, тротуарах будівельних матеріалів, будівельного сміття, ухилення від підтримання в належному стані будинків та споруд.

Об'єктом цього правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського благоустрою.

Об'єктивна сторона правопорушення полягає у порушенні правил благоустрою територій міст та інших населених пунктів, а також недодержанні правил щодо забезпечення чистоти і порядку в містах та інших населених пунктах.

Суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності.

Отже, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог щодо поводження з відходами, сміттям та забруднення чи захаращення об'єктів у сфері благоустрою населеного пункту с. Сваричів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

На підставі ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 6 березня 2008 року «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень КАС України під час розгляду адміністративних справ щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень» належить перевірити, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз'яснень, викладених в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 15 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом'якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що адміністративною комісією при виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради при винесені постанови про адміністративне правопорушення № 3 від 22.03.2018 року відносно ОСОБА_1, не було з'ясовано всіх обставин справи, не визначено та не надано оцінку дій позивача ОСОБА_1, та не доведено умислу у її діях, спрямованих на порушення правил благоустрою, чистоти та порядку у с. Сваричів Рожнятівського району, що передбачено статтею 152 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Що стосується посилання відповідача стосовно обов'язку укладення договору на вивіз побутових відходів, що на думку відповідача є одним із складових правил благоустрою, за порушення яких передбачена відповідальність за ст. 152 КУпАП, суд виходить з наступного.

Згідно до вимог статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України закріплює, що відповідно до статті 6 цього ж Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що спірна постанова відповідача щодо накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ст. 152 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 77, 241-246, 250, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до виконавчого комітету Сваричівської сільської ради Івано-Франківської області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Сваричівської сільської ради № 3 від 22 березня 2018 року в справі про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення, передбаченого ст. 152 КУпАП у виді штрафу в розмірі 340,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення складено 21 травня 2018 року.

Суддя Максимів І.В.