Справа № 820/3382/18
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

23 травня 2018 р. № 820/3382/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Зінченко А.В.,

розглянувши в спрощеному письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (вул. Новгородська,б.12,к.7, м.Харків, 61145, код ЄДРПОУ) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (м.Свободи, б.5, Держпром,4 під., 6 поверх, м.Харків, 61022, ), про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Шевченківського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України м.Харкова, в якому просить визнати дії та рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо виплати ОСОБА_1, щомісячного довічного утримання судді без врахування суми отриманої матеріальної допомоги - неправомірними; визнати дії та рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо стягнення з ОСОБА_1 прибуткового податку з суми суддівського довічного утримання після винесення Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року - неправомірними; зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова утриматись від порушення права щодо обмеження ОСОБА_1 , розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці, зобов'язавши нарахувати та виплатити суму щомісячного довічного утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 частини суми виплаченої матеріальної допомоги, починаючи з 20.12.2017 року та в подальшому зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути позивачу безпідставно стягнену суму прибуткового податку при сплаті щомісячного довічного утримання судді у відставці з 20.12.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Позивач в судове засідання не прибула, але надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, але надав до суду відзив на позов, в якому проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог, справу розглядати за його відсутності.

Сторони у судове засідання не зявились, та у відповідності до ч. 2 ст. 379 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд відповідно до ст. 379 КАС України ухвалив проводити судовий розгляд справи в порядку письмового провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач, ОСОБА_1 працювала на посаді судді Дзержинського районного суду м. Харкова з 20.11.1997 року по 19.12.2017 року:

Знаходилась на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова (раніше управління Пенсійного фонду України в Дзержинському районі м. Харкова) з 25.07.2011 року та отримувала пенсію за віком спочатку відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058 - IV, а на підставі постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.08.2011 року № 2-а-11/1368/11 пенсію державного службовця відповідно до ст.37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 року№3723-ХП.

У зв'язку з відставкою з посади судді з 20.12.2017 року перейшла на виплату щомісячного довічного утримання судді. Виплату пенсії держслужбовця позивачу було припинено.

Рішенням ОСОБА_2 Правосуддя України від 12.12.2017 року позивача було звільнено з посади судді Дзержинського районного суду м. Харкова у зв'язку з поданням заяви про відставку, а наказом голови Дзержинського районного суду м. Харкова від 19.12.2017 року відраховано зі штату Дзержинського районного суду м. Харкова .

Після звільнення у відставку перебуваю на обліку в Шевченківському об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Харкова (раніше Дзержинському районному управлінні Пенсійного фонду України у м. Харкові) як суддя у відставці та отримую довічне грошове утримання у розмірі 80% заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді.

Після відрахування зі штату Дзержинського районного суду м. Харкова була надана довідка про заробітну плату в розмірі 24000,00 грн. станом на 19.12.2017 року для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на підставі якої було здійснено призначення щомісячного довічного грошового утримання.

Проте, у зазначеній довідці помилково не були вказані інші виплати, які враховуються при обчисленні, а саме матеріальна допомога до відпустки у розмірі посадового окладу, яка включена в оподатковуваний дохід. Позивачу про це стало відомо в лютому 2018 року при отриманні відомостей з УПФУ. Отримана довідка з Територіального управління Державної судової адміністрації у Харківській області підтверджує ті обставини, що позивачем було отримано в серпні 2017 року матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 16000,00 гривень.

15.03.2018 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання з 20.12.2017 року, виходячи із розміру заробітної плати - 25333,33 грн. (з яких 16000,00 гривень посадовий оклад+50% за суддівську вислугу 8000,00гривень +1/12 частина матеріальної допомоги на оздоровлення 1333,33 гривень .

Рішенням відповідача № 190/Р-11 від 30.03.2018 року їй відмовлено в перерахунку щомісячного довічного грошового утримання з посиланням на те, що матеріальна допомога відповідно до встановленим ст. 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» не враховується в суддівську винагороду, копію рішення я не отримала, а отримала тільки вищезазначену відповідь з зазначенням тих обставин , що матеріальна допомога не входить в заробітну плату судді (суддівську винагороду).

Судом встановлено, що 02.04.2018 року ОСОБА_1 вдруге звернулася до УПФУ з заявою про те, що з їй необґрунтовано подвійно проведено в березні місяці 2018 року оподаткування сплаченої пенсії, бо коли отримано пенсію державного службовця в грудні 2017 року, в січні та лютому 2018 року з позивача вже було стягнуто податок з прибутку, але при нарахуванні та сплаті щомісячного довічного утримання в березні 2018 року з неї податок стягнуто додатково, не зважаючи на вимоги рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року по справі №1-6/2018, справа №1-Р-2018 у справі за конституційним поданням щодо відповідності Конституції України абз.30,14 п.32 Розділу 1 Закону України» Про внесення змін до Податкового Кодексу та деяких законодавчих актів щодо оподаткування пенсійного забезпечення».

Відповіді позивач не отримала , а тому вважає стягнення податку на прибуток саме в березні 2018 року, після того як рішення Конституційного Суду України набуло чинності, неправомірним.

Суд вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 4 ст. 48 Закону № 2453-УІ незалежність судді забезпечується окремим порядком фінансування та організаційного забезпечення діяльності судів, установлених законом, належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді.

Відповідно до п.7 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.10.2005р. № 8-рп/2005 право судді, який перебуває у відставці, на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією незалежності працюючих суддів. Щомісячне довічне грошове утримання - це особлива форма соціального забезпечення суддів, зміст якої полягає у гарантованій державою щомісячній звільненій від сплати податків грошовій виплаті, що слугує забезпеченню їх належного матеріального утримання, в тому числі після звільнення від виконання обов'язків судді. В цьому ж рішенні Конституційний Суд України вказав, що надання судді матеріального захисту є гарантією забезпечення його незалежності. Разом з тим будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя.

Суд зазначає, що Конституційний Суд України у Рішенні від 03.06.2013р. № 3-рп/2013 зазначив, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац другий пункту 3 мотивувальної частини).

Згідно з п. 3 Рішення Конституційного суду України від 08.06.2016р. за № 4- рп/2016 щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов'язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до ст. 6.4. Європейської хартії про статус суддів - суддя, що досяг встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади, яку займав протягом певного часу, повинен отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути як можна ближче до рівня останньої заробітної плати в якості судді.

Статтями 133-134 цього Закону визначено, що суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за вислугу років, перебування на адміністративній посаді, за науковий ступінь та роботу, що передбачає доступ до державної таємниці, а при наданні щорічної відпустки - виплачується, крім суддівської винагороди, допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу.

Згідно з ч. 1ст. 1 Закону України «Про оплату праці»заробітна плата - це винагорода у грошовому виразі, що виплачується працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 вищезазначеного Закону визначено структуру заробітної плати до якої входить основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

При цьому, суд зазначає, що згідно з п. 2.3.3. Інструкції № 5 «Зі статистики заробітної плати» матеріальна допомога відноситься до заохочувальних та компенсаційних виплат та входить до складу фонду оплати праці.

Додатком №2 до Порядку подання документів для призначення і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1, встановлена форма довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, у якій зазначається крім відомостей про судову винагороду інші виплати, які враховуються при призначенні (перерахунку) щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Відповідно до норм законодавства, зміст матеріальної допомоги полягає у виплаті грошових коштів.

Аналіз наведених положень дає підставу для зазначення про те, що матеріальна допомога є складовою системи оплати праці судді.

Крім того, статтею 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» врегульовано види оплати праці, що враховуються при обчисленні пенсій.

Частиною 1 статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов'язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Статтею 41 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» визначені виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. До такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування.

За змістом наведених норм отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов'язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії навіть незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Слід зазначити, що відповідно до ст. 126 Конституції України, незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і Законами України. Матеріальне забезпечення суддів, в тому числі суддів у відставці, та гарантії їх соціального захисту є одним із складових елементів принципу незалежності суддів.

У рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-рп/2013 зазначено, що конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв'язку із досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання).

Викладене відповідає положенням Європейської хартії про закон «Про статус суддів», яка проголошує, що рівень виплат, який має отримувати суддя у відставці має бути якомога ближчим до рівня його останньої заробітної плати на посаді судді.

Суд вказує, що пунктом 1 частини 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно зясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, оцінюючи наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні на предмет належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємного звязку доказів у їх сукупності, як того вимагає процесуальне законодавство, проаналізувавши норми матеріального права, які належить застосувати до спірних правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 245, 246 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (вул. Новгородська, б.12, к.7, м.Харків, 61145, код ЄДРПОУ) до Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова (м.Свободи, б.5, Держпром,4 під., 6 поверх, м.Харків, 61022, ) про визнання дій та рішень протиправними, зобов'язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії та рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо виплати ОСОБА_1 щомісячного довічного утримання судді без врахування суми отриманої матеріальної допомоги неправомірними.

Визнати дії та рішення Шевченківського об'єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова щодо стягнення з ОСОБА_1 прибуткового податку з суми суддівського довічного утримання після винесення Рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 року неправомірними.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова утриматись від порушення права щодо обмеження ОСОБА_1 , розміру щомісячного довічного утримання судді у відставці зобов'язавши нарахувати та виплатити суму щомісячного довічного утримання судді у відставці з врахуванням 1/12 частини суми виплаченої матеріальної допомоги, починаючи з 20.12.2017 року та в подальшому.

Зобов'язати Шевченківське об'єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова повернути ОСОБА_1 безпідставно стягнену суму прибуткового податку при сплаті щомісячного довічного утримання судді у відставці з 20.12.2017 року по 28.02.2018 року включно.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя А.В. Зінченко