Справа № 814/839/18
Суддя: Брагар В. С.
Дата ухвалення: 2018-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2018 р. № 814/839/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Брагаря В.С., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1, АДРЕСА_1

до відповідача:Державної фіскальної служби України, Львівська площа, 8, м. Київ, 04053

про:визнання бездіяльності, дій незаконними, скасування рішення та зобов'язання вчинити дії,
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України з позовними вимогами:

- визнати бездіяльність, доводи та рішення в.о. голови ДФС України Продана М.В., зафіксовані у рішенні, оформленому службовим листом від 27.02.2018 №2870/К/99-99-22-05-14, такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, не підкріплені доказами, не відповідають фактичним обставинам справи, а тому є незаконними, необґрунтованими та невмотивованими, а тому підлягають скасуванню;

- визнати незаконними дії в.о. голови ДФС України Продана М.В. під час винесення рішення від 27.02.2018 № 2870/К/99-99-22-05-14, що призвели до перевищення термінів, встановлених статтею 20 Закону України "Про звернення громадян";

- скасувати рішення в.о. голови ДФС України Продана М.В., зафіксоване у службовому листі від 27.02.2018 № 2870/К/99-99-22-05-14, щодо дотримання службовими особами УВБ територіальних органів ДФС у Миколаївській області ГУ ДФС у Миколаївській області вимог Закону України "Про звернення громадян";

- зобов'язати ДФС України провести повторно перевірку з питань, викладених у скаргах ОСОБА_1 від 14.12.2017 та від 26.01.2018 р., за результатами розгляду надати ОСОБА_1 обгрунтовану, вмотивовану, повну та неупереджену відповідь.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач звернувся із повторною заявою (скаргою) від 26.01.2018 року до ДФС України щодо неналежного розгляду попереднього звернення від 14.12.2017 р., однак позивач вважає, що відповідачем надано необґрунтоване та невмотивоване рішення щодо порушених у зверненні питань, чим порушено права позивача. Також, позивач зазначає про перевищення відповідачем термінів розгляду повторної скарги.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 04.04.2018 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 04.05.2018 року. Щодо заявлених позовних вимог заперечив з підстав, наведених у відзиві на позов. Просив суд в задоволенні позову відмовити, з урахуванням тієї обставини, що позивачу було надано відповідь на його звернення у відповідності до вимог Закону України "Про звернення громадян".

Справу розглянуто судом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них фактичні дані, суд, -

В С Т А Н О В И В:

14.12.2017 р. позивач через засоби електронного зв'язку, а саме електронною поштою, звернувся до відповідача із скаргою щодо порушення посадовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області вимог Закону України "Про звернення громадян", в якому просив: провести перевірку обставин безпідставної передачі працівниками прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скарг ОСОБА_1 до Управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області та перевірити обставини невиконання посадовими особами Управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області приписів Закону України "Про звернення громадян" та Закону України "Про запобігання корупції".

За результатами розгляду скарги, відповідач Листом від 12.01.2018 № 506/К/99-99-22-05-14 надав відповідь, в якій зазначив, що ДФС України у межах компетенції розглянуто заяву ОСОБА_1 від 14.12.2017 р. Встановлено, що скарги ОСОБА_1 від 13.11.2017 р. та від 16.11.2017 р. щодо фактів порушення умов конкурсу та вчинення службовими особами ГУ ДФС у Миколаївській області кримінального правопорушення отримані Генеральною прокуратурою України та скеровані для розгляду по суті до прокуратури Миколаївської області. За наслідками розгляду скарг від 13.11.2017 р. та від 16.11.2017 р. прокуратурою Миколаївської області листами від 23.11.2017 р. №17/1-р-17 та від 04.12.2017 р. №15/1-р-17 скеровано для розгляду по суті до Управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області. Відповідно до п.5 ст.28 Закону України "Про державну службу" "учасник конкурсу, який не пройшов конкурсний відбір, має право оскаржити рішення конкурсної комісії щодо конкурсу на зайняття вакантної посади державної служби категорій "Б" і "В" - до центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, або до суду". Управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області ГУ ДФС у Миколаївській області є структурним підрозділом органу рішення якого оскаржується ОСОБА_1, а керівник даного підрозділу є членом комісії для проведення конкурсу на зайняття вакантних посад державних службовців. Таким чином, відповідно до ст.7 Закону України "Про звернення громадян" забороняється направляти скарги громадян для розгляду тим органам або посадовим особам, дії чи рішення яких оскаржується. З огляду на зазначені вище обставини скарги позивача, що надійшли до управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області листами від 12.12.2017 р. №1076/14-29-22-07 та 14.12.2017 р. №7717/9/14-29-22-07, повернуті до прокуратури Миколаївської області у зв'язку з відсутністю повноважень щодо розгляду порушених у них питань.

26.01.2018 р. позивач повторно звернувся до відповідача зі скаргою щодо неналежного розгляду попереднього звернення від 14.12.2018 р.

Листом від 27.02.2018 р. за №2870/К/99-99-22-05-14 відповідач надав відповідь, зазначивши, що Державною фіскальною службою України розглядалась заява позивача від 14.12.2017р. щодо недотримання службовими особами управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області ГУ ДФС у Миколаївській області вимог Закону України "Про звернення громадян", про її результати повідомлено листом від 12.01.2018 р. №506/К/99-99-22-05-14. За результатами розгляду зазначеного звернення підстави для вжиття заходів реагування стосовно працівників управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області ГУ ДФС у Миколаївській області відсутні.

Однак позивач не погоджується з такою відповіддю та вважає, що вона не відповідає вимогам чинного законодавства, у зв'язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною четвертою статті 3 Закону України «Про звернення громадян» встановлено, що скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов'язковому прийняттю та розгляду.

Як вже зазначалося вище, відповідно до частин першої та четвертої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов'язані об'єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Отже, орган до якого громадянин звернувся із відповідною скаргою зобов'язаний надати вмотивовану та обґрунтовану відповідь або прийняти рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні).

Як свідчать матеріали справи, звернення позивача від 26.01.2018р. аналогічне зверненню від 14.12.2018, на яке позивачу було надано відповідь від 12.01.2018.

На повторне звернення позивача від 26.01.2018 відповідач листом (рішенням) від 27.02.2018 р. повідомив, що ДФС України розглядалась заява позивача від 14.12.2017р. щодо недотримання службовими особами управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області ГУ ДФС у Миколаївській області вимог Закону України "Про звернення громадян", про її результати повідомлено листом від 12.01.2018 р. №506/К/99-99-22-05-14. За результатами розгляду зазначеного звернення підстави для вжиття заходів реагування стосовно працівників управління внутрішньої безпеки територіальних органів ДФС у Миколаївській області ГУ ДФС у Миколаївській області відсутні.

Отже, на виконання вимог Закону України "Про звернення громадян" позивачу на його звернення було надано вмотивовану та обґрунтовану відповідь.

Таким чином, твердження позивача, що доводи та рішення відповідача, зафіксовані у рішенні, оформленому службовим листом від 27.02.2018 №2870/К/99-99-22-05-14, є такими, що не ґрунтуються на вимогах законодавства, не підкріплені доказами, не відповідають фактичним обставинам справи, суд вважає безпідставними та необґрунтованими.

При цьому, суд зазначає, що рішення в.о. голови ДФС України Продана М.В., оформленому службовим листом від 27.02.2018 № 2870/К/99-99-22-05-14 є відповіддю за наслідками розгляду звернення позивача, а не рішення суб'єкта владних повноважень в розумінні КАС України, яке можна визнати нечинним та скасувати.

При вирішенні питання щодо порушення відповідачем строку надання відповіді на повторну скаргу позивача від 26.01.2018 р., суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вже зазначалось, скарга була надіслана позивачем на електронну скриньку відповідача 26.01.2017 о 14 год. 58 хв., що підтверджується роздруківкою звіту про ознайомлення. Відтак, саме з цієї дати почав відлік терміну для надання відповіді на вказане звернення.

Скаргу відповідач розглянув та зареєстрував 27.02.2018р.

Таким чином, у відповідності до ст.20 Закону України «Про звернення громадян» відповідь на скаргу позивача мала б бути надана не пізніше 26.02.2018 року.

Отже в порушення вказаних вимог Закону, скарга розглянута поза межами строку, визначеного статтею 20 Закону України «Про звернення громадян».

Щодо зобов'язання ДФС України провести повторну перевірку з питань, викладених у скаргах позивача від 14.02.2017 та від 26.01.2018 р. за результатами розгляду надати обгрунтовану, вмотивовану, повну та неупореджену відповідь, слід зазначити, що проведення перевірок діяльності посадових осіб є дискреційним повноваженням контролюючого органу і у даному випадку відсутні підстави для вжиття таких заходів.

У відповідності до частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 5 - 11, 19, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 263 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) - задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) щодо несвоєчасного надання відповіді на повторну заяву (скаргу) ОСОБА_1 (АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) від 26.01.2018 р.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В. С. Брагар