Справа № 806/5147/15
Суддя: Капустинський М.М.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
_____________________________________________
Справа № 806/5147/15
ПОСТАНОВА

іменем України

"22" травня 2018 р. м. Житомир

Житомирський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Капустинського М.М.

суддів: Моніча Б.С.

Охрімчук І.Г.,

за участю секретаря Шведюк М.М.,

представника третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" жовтня 2016 р. у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа ОСОБА_3 про скасування наказів , -

суддя в 1-й інстанції - Шимонович Р.М.,

час ухвалення постанови - не зазначено,

місце ухвалення постанови - м.Житомир,

дата складання повного тексту постанови - 13.10.2016р.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся суду з позовом, в якому просив скасувати наказ Головного управління Держземагентства у Житомирській області № 6-1853/14-15-СГ від 07.05.2015, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Водотиївської сільської ради площею 128,6143 га, наказ № 6-1851/14-15-СГ від 07.05.2015, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Соболівської сільської ради площею 64,8714 га та наказ № 6-1852/14-15-СГ від 07.05.2015, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Соболівської сільської ради площею 73,7487 га як незаконні. В обґрунтування позову зазначає, що в оскаржуваних наказах Головного управління Держземагентства у Житомирській області мова йде про ті ж самі земельні ділянки на території Соболівської та Водотиївської сільських рад, у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо яких, йому було відмовлено відповідно до листа Держземагентства від 02.03.2015. Вказав, що факт незаконної видачі Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області даних наказів прямо порушує його права та інтереси як громадянина, гарантовані Конституцією України, оскільки видання даних наказів позбавляє його права на зайняття підприємницькою діяльністю, що передбачено ст. 42 Конституції України, а саме кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.12.2015, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016, відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про скасування наказів.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.08.2016 скасовано постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 21.12.2015 та ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 29.02.2016, справу № 806/5147/15 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 05.10.2016р. відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись з ухваленою постановою, ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить постанову суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі відповідач зазначає, що незважаючи на вказівки Вищого адміністративного суду України, суд першої інстанції, взагалі не надав оцінки діям Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області стосовно законності видання: наказу №6-1853/14-15-СГ, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Водотиївської сільської ради площею 128,6143 га., наказу №6-1851/14-15-СГ, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Соболівської сільської ради площею 64,8714 га., наказу №6-1852/14-15-СГ, яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Соболівської сільської ради площею 73,7487 га. Судом першої інстанції, при винесенні постанови не були дотримані вимоги чинного процесуального законодавства України, зокрема: у п.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №2 від 06.03.2008р. "Про практику застосування адміністративними судами окремих норм Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ": "Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України основним завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з бору органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Головне управління Держгеокадастру у Житомирській області в запереченнях (у порядку ст.49 КАСУ) просить відмовити у задоволенні позову за безпідставністю. Зазначає, що надання дозволу гр.ОСОБА_3 на розробку документації із землеустрою не є та не може вважатися порушенням прав гр. ОСОБА_2, оскільки він ще не набув права власності/користування на земельну ділянку. Відтак, навпаки, скасування дозволу ОСОБА_3 буде порушенням її права на звернення до органу виконавчої влади. У даному випадку і ОСОБА_3, і ОСОБА_2, мають рівні права на звернення за отриманням дозволу на розробку землевпорядної документації.

Представник ОСОБА_3 в поясненнях просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Зазначає, що права ж позивача щодо ненадання йому відповідних наказів про надання дозволів на розробку проектів землеустрою земельних ділянок на території Соболівської та Водотиївської сільських рад були поновлені постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2015р. по справі №806/2610/15, яка набрала законної сили і на яку посилається позивач у своїй позовній заяві.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 20.01.2015р. звернувся до Головного управління Держземагентства у Житомирській області із заявами про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення в оренду строком на 49 років земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району орієнтовною площею 138,6201 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Долинівка Соболівської сільради, Брусилівського району, Житомирської області, із земель запасу Водотиївської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 128,6143 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Водотиї, Водотиївської сільради, Брусилівського району, Житомирської області.

До заяв були додані графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, копія паспорту, копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру, копія трудової книжки.

На вказані заяви, Головне управління Держземагентства у Житомирській області листом від 02.03.2015р. за вих. №19-6-0.21-3518/2-15 (а.с.12-14), повідомило позивача, що вказані земельні ділянки знаходяться в різних масивах (полях), що відображено на викопіюванні двома окремими земельними ділянками, тобто не створює єдиний земельний масив, зазначило на необхідність надати до заяви документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві та рекомендувало позивачу виправити зауваження та повторно подати на розгляд.

Не погоджуючись з даним рішенням позивач оскаржив його в судовому порядку.

Так, постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.09.2015р., яка залишена без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 17.11.2015, позов ОСОБА_2 було задоволено, визнано протиправною відмову Головного управління Держземагентства в Житомирській області, що міститься у листі від 02.03.2015 року за вих. № 19-6-0.21-3518/2-15, у наданні ОСОБА_2 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання в оренду строком на 49 років земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 138,6201 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Долинівка Соболівської сільради, Брусилівського району, Житомирської області, із земель запасу Водотиївської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 128,6143 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Водотиї, Водотиївської сільради, Брусилівського району, Житомирської області. Крім того, зобов'язано Головне управління Держземагенства в Житомирській області видати наказ щодо розгляду заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання в оренду строком на 49 років земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства із земель запасу Соболівської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 138,6201 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Долинівка Соболівської сільради, Брусилівського району, Житомирської області, із земель запасу Водотиївської сільської ради Брусилівського району, орієнтовною площею 128,6143 га, що знаходиться за межами населених пунктів поруч села Водотиї, Водотиївської сільради, Брусилівського раойну, Житомирської області відповідно до ч.3 ст.123 Земельного кодексу України.

В той же час, Головним управлінням Держгеокадастру у Житомирській області було видано наказ № 6-1853/14-15-СГ від 07.05.2015р., яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Водотиївської сільської ради площею 128,6143 га, наказ № 6-1851/14-15-СГ від 07.05.2015р., яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Соболівської сільської ради площею 64,8714 га та наказ № 6-1852/14-15-СГ від 07.05.2015р., яким було надано дозвіл ОСОБА_3 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду, розташованої на території Брусилівського району, за межами населених пунктів Соболівської сільської ради площею 73,7487 га.

На думку позивача в зазначених наказах Головного управління Держземагентства у Житомирській області йдеться про ті ж самі земельні ділянки на території Соболівської та Водотиївської сільських рад, у наданні дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо яких, йому було відмовлено відповідно до листа Держземагентства від 02.03.2015р., а тому факт незаконної видачі Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області даних наказів прямо порушує його права та інтереси як громадянина, гарантовані Конституцією України.

Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким відмовлено в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції враховує наступне.

При розгляді справи суд враховує, що з 15.12.2017р. набрала нова редакція Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України).

Разом з тим, з урахуванням того, що суд першої інстанції розглядав справу та застосовував відповідні норми процесуального права на підставі КАС України у попередній редакції, суд апеляційної інстанції, перевіряючи обґрунтованість судового рішення в частині вірного застосування норм процесуального права також враховує положення КАС України, що були чинними до 15.12.2017р.

Частиною 1 статті 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Адміністративний позов - це звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів або на виконання повноважень у публічно-правових відносинах; позивач - особа, на захист прав, свобод та інтересів якої подано адміністративний позов до адміністративного суду, а також суб'єкт владних повноважень, на виконання повноважень якого подана позовна заява до адміністративного суду (пункти 6, 8 ч.1 ст.3 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 20.09.2017р. у справі №806/5173/15 касаційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_3 задоволено. Постанову Житомирського апеляційного адміністративного суду від 15.06.2016р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_5 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа: ОСОБА_3 про визнання протиправним та скасування наказу скасовано, а постанову Житомирського окружного адміністративного суду від 15.01.2016р. у цій справі залишено без зміни з урахуванням мотивів, викладених у цій ухвалі. Колегія суддів касаційної інстанції у даній справі дійшла висновку про те, що видання Головним управлінням Держземагентства у Житомирській області наказу від 07 травня 2015 року №6-1853/14-15-СГ щодо надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення проекту землеустрою на земельну ділянку не порушує будь-які права ОСОБА_5 , у зв'язку із чим вони не підлягають захисту судом.

За змістом ч.1 ст. 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, права позивача підлягають захисту в судовому порядку за умови доведення порушення таких прав.

Згідно з ч.1 ст.17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Пунктом 1 частини 2 статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності

Враховуючи положення законодавства, під актом державного чи іншого органу слід розуміти юридичну форму рішень цих органів - офіційний документ, який породжує певні наслідки, спрямований на регулювання тих чи інших відносин і має обов'язковий характер для суб'єктів цих відносин.

Рішення суб'єкта владних повноважень у контексті положень Кодексу адміністративного судочинства України необхідно розуміти як нормативно-правові акти, так і правові акти індивідуальної дії.

Нормативно-правові акти - рішення, дію яких поширено на невизначене або визначене загальними ознаками коло осіб, які призначені для неодноразового його застосування щодо цього кола осіб.

Правові акти індивідуальної дії - рішення, які є актом одноразового застосування норм права і дію яких поширено на конкретних осіб або які стосуються конкретної ситуації. За своєю природою правові акти індивідуальної дії, на відміну від нормативних, встановлюють не загальні правила поведінки, а конкретні приписи, звернені до окремого індивіда чи юридичної особи та застосовуються одноразово й після реалізації вичерпують свою дію.

Між тим, у відповідності до частин шостої, абзацу першого частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Отже, зазначені норми матеріального закону містять вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Серед підстав для відмови у видачі зазначеного дозволу не міститься такої підстави як наявність поданої раніше заяви іншою особою щодо отримання такого самого дозволу стосовно тієї самої земельної ділянки.

Наявність дозволу, виданого на ім'я третьої особи не означає що вона скористається ним взагалі. Надання дозволу на розробку документації із землеустрою не тотожне негайному набуттю права власності чи користування земельною ділянкою та є лише першим кроком для оформлення такого права.

Згідно зі ч.2 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, право оскаржити нормативно-правовий акт мають особи, щодо яких його застосовано, а також особи, які є суб'єктом правовідносин, у яких буде застосовано цей акт.

Таке ж правило має застосовуватись і до правових актів індивідуальної дії.

Право на захист - самостійне суб'єктивне право, яке з'являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого (крім ОСОБА_3.), в тому числі і позивача, прав чи обов'язків у зв'язку із оскарженим наказів про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок не породжує для останнього і права на звернення із цим адміністративним позовом, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і не впливають на правильність прийнятого судового рішення. Постанову прийнято з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, постанову Житомирського окружного адміністративного суду від "05" жовтня 2016 р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя М.М. Капустинський

судді: Б.С. Моніч

І.Г. Охрімчук

Повне судове рішення складено "23" травня 2018 р.