Справа № 163/2670/17
Суддя: Багрій Василь Миколайович
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 рокуЛьвів№ 876/2813/18

Львівський апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Багрія В. М.,

суддів Кушнерика М. П., Ніколіна В. В.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 березня 2018 року (рішення ухвалене у м. Любомль судом у складі головуючого судді Павлуся О.С.) у справі № 163/2670/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Львівської митниці ДФС про скасування постанови у справі про порушення митних правил.

Позивач просив поновити строк оскарження постанови про порушення митних правил №4712/20900/17;

скасувати постанову в справі про порушення митних правил №4712/20900/17 від 25.09.2017 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 470 МК України, а провадження у справі закрити.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 07 березня 2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення в справі №4712/20900/17 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України.

ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.470 Митного кодексу України, на підставі ст.22 КУпАП звільнено з обмеженням усним зауваженням, провадження в справі закрито.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції оскаржила Львівська митниця ДФС, яка в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позивачу в задоволенні позову відмовити.

В апеляційній скарзі зазначає, що позивачем не надано жодних документів підтверджуючих обставин, зазначених у ст. 460 МК України, а повідомлення позивачем про втрату документів не свідчить про встановлення обставин непереборної сили та не є обставиною, що виключає адміністративну відповідальність. Обставини, на які посилається позивач не настали внаслідок аварії та не є обставинами непереборної сили, отже, не можуть бути застосовані в розумінні ст. 460 МК України, а тому і звернення позивача до митниці з повідомленням щодо неможливості своєчасного вивезення за межі митної території України транспортного засобу у звязку з втратою документів не має значення для вказаної справи. Оскільки таке звернення може бути повязано лише з існуванням факту аварії чи обставин непереборної сили.

Оскільки усі учасники справи в судове засідання не прибули, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, вважаючи, що таку може бути вирішено на підставі наявних в ній доказів.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

У справі встановлено, що постановою заступника начальника Львівської митниці ДФС від 25.09.2017 в справі про порушення митних правил №4712/20900/17 позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на суму 8500 грн.

Зазначена постанова винесена на підставі протоколу про порушення митних правил від 10.09.2017, складеного державним інспектором ВМО №1 м/п «Угринів» Львівської митниці ДФС, про те, що 26 червня 2016 року позивач ввіз автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номер LCH28587 (країна реєстрації Польща), номер кузова НОМЕР_1, для особистого користування з метою транзиту по спрощеній формі митного контролю «зелений коридор» через митний пост «Ягодин» Волинської митниці ДФС на митну територію України, відповідно до ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України, і станом на 10.09.2017 не вивіз з митної території України та у інший режим згідно законодавства не помістив, тим самим більше ніж на 10 діб перевищив строк транзиту.

Позивач не погоджується з винесеною відповідачем постановою про порушення митних правил, та зазначає, що він не мав реальної можливості здійснити вивіз через кордон автомобіля «VW PASSAT», реєстраційний номер LCH28587, у встановлені законом строки, оскільки ним було втрачено наступні документи: паспорт громадянина України, посвідчення водія, техпаспорт на вищевказаний автомобіль, закордонний паспорт, картку малого прикордонного руху, що підтверджується довідкою виданою Любомльського ВП ГУНП у Волинській області від 04.07.2016.

Позивачем 02.07.2016 було подано заяву до Львівської митниці ДФС про продовження строку вивезення автомобіля.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач 02 липня 2016 року, тобто до спливу 10-денного строку, звертався до Волинської митниці ДФС з заявою про продовження строку транзитного перевезення у звязку з втратою документів, тобто добросовісно виконав вимоги чинного законодавства. Вищевказану заяву, яка була зареєстрована Волинською митницею ДФС 02 липня 2016 року, посадова особа митного органу при розгляді справи про порушення митних правил лишила поза увагою, і будь-якої оцінки обставинам про які зазначав позивач у поданій ним заяві, не надала. Враховуючи, особу правопорушника, відсутність у його діях умислу на вчинення правопорушення, суд вважав, що позов слід задовольнити частково, провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно позивача закрити, а позивача звільнити від адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України, обмежившись усним зауваженням.

Апеляційний суд не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та, надаючи правову оцінку вказаним відносинам, враховує наступне.

Відповідно до ст. 90 Митного кодексу України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Статтею 95 Митного кодексу України встановлені строки транзитних перевезень, зокрема. Для автомобільного транспорту - 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб).

Згідно з ч. 1 ст. 381 Митного кодексу України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Відповідно до ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 522 Митного кодексу України передбачено, що справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Згідно з ч. 1 ст. 467 Митного кодексу України якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Слід взяти до уваги, що перелік триваючих правопорушень не є вичерпним, а лише конкретизуючим щодо окремих статей. При цьому в положеннях Митного кодексу України не міститься визначення триваючого правопорушення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Цей стан продовжується протягом певного терміну і винна особа безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на неї обов'язків.

Отже, не вивезення транспортного засобу, що перебуває в режимі транзиту, та щодо якого існує обов'язок вивезення за межі митної території протягом 10-денного строку, є триваючим правопорушенням, оскільки в даному випадку особа перебуває в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання свого обов'язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил є, зокрема, безпосереднє виявлення посадовими особами органу доходів і зборів порушення митних правил.

Частина 1 статті 494 МК України передбачає, що про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Згідно інформації про перетин кордону транспортним засобом, витягу з АСМО «Інспектор» видно, що 26 червня 2016 року позивач у митному режимі «транзит» ввіз на митну територію України автомобіль марки «VW PASSAT», реєстраційний номер LCH28587. Про терміни вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території передбаченими ст.95 МК України позивач був обізнаний. Вищевказані обставини не заперечуються і самим позивачем у поданій ним позовній заяві.

Однак, автомобіль у встановлений строк позивачем вивезено не було і в інший митний режим не заявлено.

Позивач на причину не вивезення вищевказаного автомобіля зазначає, що не мав реальної можливості здійснити вивіз через кордон автомобіль, у встановлені законом строки, оскільки ним було втрачено документи.

На підтвердження вищевказаних обставин, позивач надав суду підтверджуючі документи про втрату ним документів, зокрема, було надано копію заяви позивача від 02.07.2016 до Волинської митниці ДФС, копію заяви від 01.07.2016 до Головного управління Національної поліції у Волинській області про втрату документів з власної необережності, та довідку №4270/60/03-2016, видану Любомльським ВП ГУНП у Волинській області 04.07.2016.

Частиною 1 статті 460 МК передбачено, що вчинення порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 469, статтею 470, частиною 3 статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично, не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Тобто, умовою звільнення особи від відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 470 Митного кодексу України, є аварія, дія непереборної сили, протиправні дії третіх осіб, що підтверджено відповідними документами.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708, встановлено, що обставини непереборної сили - це смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров'ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Згідно з п. 2 розділу VIII «Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непоборної сили» Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2013 № 657, обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов'язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв'язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Крім того, цей Порядок передбачає обов'язок особи, яка відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), звернутись до митного органу із відповідною заявою.

В даному випадку позивачем хоча й подана заява до Волинської митниці ДФС щодо неможливості вивезення транспортного засобу протягом 10 днів, проте не надано доказів наявності факту аварії чи інших обставин непереборної сили у розумінні зазначених вимог митного законодавства.

Втрату документів неможливо визнати обставиною непереборної сили у розумінні зазначених вище вимог митного законодавства.

Тому позовні вимоги про скасування постанови про порушення митних правил № 4712/20900/17 від 25 вересня 2017 року є безпідставним та помилково задоволені судом першої інстанції.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти постанову про відмову позивачу у задоволенні позову.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення постанови про відмову в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст. 271, ст. 272, ст. 286, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317, ст. 321 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 07 березня 2018 року у справі № 163/2670/17 скасувати та прийняти нову постанову, якою ОСОБА_1 в задоволенні позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2
судді ОСОБА_3
ОСОБА_4