Справа № 614/149/17
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 614/149/17

адміністративне провадження № К/9901/18468/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів - Гриціва М. І., Кравчука В. М.,

розглянувши у письмовому провадженні у касаційній інстанції адміністративну справу № 614/149/17

за позовом ОСОБА_2 до Борівського відділення Ізюмського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області про зобов'язання перерахунку та виплати недоплаченої суми пенсії,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Борівського районного суду Харківської області (у складі Гуляєва Г. М.) від 09 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі судді Калитки О. М.) від 21 березня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У березні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області, в якому просив:

- стягнути з відповідача на його користь за період з 19 серпня 2004 року по 01 липня 2013 року нанесену шкоду у вигляді недоплати пенсії в сумі 191715,69 грн.;

- зобов'язати відповідача виплачувати пенсію згідно ч. 1 п. 1 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) негайно в сумі 6273,29 грн., яка повинна бути станом на 01 липня 2013 року;

- зобов'язати провести перерахунок пенсії починаючи з 01 липня 2013 року по теперішній час з рахуванням того, що на 01 липня 2013 року розмір пенсії повинен бути в сумі 6273,29 грн. з подальшим збільшенням відповідно до змін в пенсійному законодавстві згідно ст. 42 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» та доплатити недоплачену суму пенсії за весь недоплачений період.

2. Ухвалою Борівського районного суду Харківського області від 09 березня 2017 року позовну заяву ОСОБА_2 повернута позивачеві для подання до належного суду.

3. ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу.

4. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв'язку з ненаданням документу, що підтверджує сплату судового збору; надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги - десять днів з моменту отримання копії ухвали.

5. Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_2 звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Борівського районного суду Харківського області від 09 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року, як винесених з порушенням п. 13 ч. 2 ст. 3, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та ч. 1 ст. 19 КАС України, і зобов'язати Борівський районний суд Харківської області прийняти позовну заяву від 09 березня 2017 року до розгляду по суті і обов'язково в другому складі суду.

6. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22 травня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

7. 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд та набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 1 Розділу VII «Перехідні положення» зазначеного закону зміни до Кодексу адміністративного судочинства України вводяться в дію з урахуванням певних особливостей. Зокрема, у пп. 4 передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчився до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

8. 08 лютого 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Борівського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі № 614/149/17 передано для розгляду до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

9. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року вказану касаційну скаргу прийнято до провадження та призначено касаційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

10. Станом на 23 травня 2018 року заперечення або відзив на касаційну скаргу до суду не надходили.

ІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

11. Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву на підставі п. 6 ч. 3 ст. 108 КАС України, виходив із того, що позовна заява позивача не може бути розглянута Борівським районним судом, оскільки відповідачем по справі має бути Ізюмське об'єднане Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яке знаходиться в м. Ізюм Харківської області (оскільки являється юридичною особою), а не Борівське відділення Ізюмського об'єднаного Управління Пенсійного фонду України в Борівському районі Харківської області, як помилково вказано позивачем. У зв'язку з цим, даний адміністративний позов поданий до Борівського районного суду Харківської області із порушенням правил підсудності, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 19 КАС України адміністративні справи вирішуються адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

12. Апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху, виходив із невідповідності її вимогам ч. 6 ст. 187 КАС України, оскільки не додано документ про сплату судового збору у розмірі 1600 грн. встановлений ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

ІІІ. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

13. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

1) незгоден з ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у зв'язку з тим, що ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в новій редакції Закону від 06 грудня 216 року № 1774-VІІІ передбачає сплату судового збору лише для працездатних осіб, а скаржник є непрацездатним і давно непрацюючим пенсіонером, а тому не попадає під дію ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в новій редакції. Крім того, зазначає, що в позовній заяві просив звільнити від сплати судового збору. В ухвалі суду першої інстанції від 09 березня 2017 року вимоги про необхідність сплати судового збору не було, тобто судом прийнято до уваги заяву про звільнення його від судового збору згідно п. 13 ч. 2 ст. 3 Закон України «Про судовий збір»;

2) не може погодитись з ухвалою суду першої інстанції від 09 березня 2017 року про повернення позовної заяви для подання до належного суду у зв'язку з тим, що до складу юридичної особи Ізюмського об'єднаного УПФ України, відповідно до Додатку № 1 до постанови КМ України від 16 грудня 2015 року № 1055 про «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України», входить і Борівське відділення Ізюмського об'єднаного УПФ України, яке зареєстроване і знаходиться по адресу: вул. Миру - 9, смт. Борова, Борівського району, Харківської області, і яке також є юридичною особою, а тому вважає, що адміністративний позов згідно ч. 1 ст. 19 КАС України повинен розглядатися Борівським адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача. Пред'явлення позову за місцезнаходженням відповідача ні в якому разі не порушує ч. 1 ст. 19 КАС України, а напроти - відповідає вимогам вказаної норми адміністративного права.

ІV. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

14. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

15. Щодо ухвали Борівського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року, колегія суддів зазначає про відсутність підстав для її перегляду у касаційному порядку.

16. Відповідно ч. 1 ст. 211 КАС України (в редакції, яка була чинною на час касаційного оскарження) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов'язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку.

17. Судом встановлено, що ухвалою Борівського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року повернуто позовну заяву. Проте вказана ухвала не була переглянута в апеляційному порядку, оскільки апеляційну скаргу позивача ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року залишено без руху, а в подальшому у зв'язку з не усуненням її недоліків ухвалою від 11 квітня 2017 року повернуто.

18. Отже, вимоги касаційної скарги щодо скасування ухвали Борівського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року є передчасними, а тому касаційне проваджея в цій частині підлягає закриттю.

19. Щодо ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року колегія суддів зазначає наступне.

20. Статтею 187 КАС України (в редакції, яка була чинною на час апеляційного оскарження) встановлені вимоги до апеляційної скарги, частиною шостою якої передбачено необхідність додання до апеляційної скарги документа про сплату судового збору.

21. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною на час апеляційного оскарження) за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на ухвалу суду ставка судового збору встановлюються у розмірі - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

22. Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною на час апеляційного оскарження) встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

23. Згідно абз. 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» з 1 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1600 грн.

24. Відповідно до ч. 3 ст. 189 КАС України (в редакції, яка була чинною на час апеляційного оскарження) до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 187 цього Кодексу, застосовуються правила ст. 108 цього Кодексу.

25. Статтею 49 КАС України (в редакції, яка була чинною на час апеляційного оскарження), передбачено обов'язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи) добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов'язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

26. З метою виконання процесуального обов'язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для цього.

27. Суд дійшов висновку, що у зв'язку з недотриманням позивачем вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо оплати судового збору, суд апеляційної інстанції правомірно залишив апеляційну скаргу без руху та надав можливість усунути її недоліки.

28. Крім того, колегія суддів зазначає, що при зверненні з апеляційною скаргою позивач клопотання про звільнення від сплати судового збору не заявляв та належних доказів для такого звільнення не подавав. У зв'язку з чим, у суду апеляційної інстанції були відсутні підстави щодо вирішення питання по звільнення ОСОБА_2 від плати судового збору.

29. Отже, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи не спростовують висновки суду апеляційної інстанції, є безпідставними та такими, що ґрунтуються на помилковому тлумаченні ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, яка була чинною на час апеляційного оскарження). Адже « 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб» є умовною одиницею розрахунку судового збору для всіх, хто звертається за судовим захистом, окрім звільнених від його сплати на підставі Закону або судового рішення осіб.

30. Відповідно до ч. 1 ст. 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

31. З огляду на викладене, висновки суду апеляційної інстанції є правильними, обґрунтованими, відповідають нормам процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Закрити касаційне провадження в частині оскарження ухвали Борівського районного суду Харківської області від 09 березня 2017 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2017 року у справі № 614/149/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя М. Г. Гриців

Суддя В. М. Кравчук