Справа № 820/5458/17
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/5458/17
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Перцової Т.С.

суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

представників сторін : позивача - ОСОБА_1, відповідача - Парамонової Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Харківського окружного адміністративного суду (м. Харків) від 07.02.2018 р. (11:31 год., повний текст рішення виготовлений 19.02.18 р.) по справі № 820/5458/17

за позовом Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно-приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3

до Міністерства юстиції України

про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ

Державний реєстратор речових прав на нерухоме майно - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 (далі по тексту - приватний нотаріус ОСОБА_3, позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства юстиції України (далі по тексту - Мін'юст, відпровідач), у якому, з урахуванням уточнень до позовних вимог, прийнятих судом, просить суд:

- визнати протиправними дії Міністерства юстиції України щодо призначення та проведення камеральної перевірки Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в період з 26.06.2017 р. по 29.06.2017 р.;

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства юстиції України №2232/5 від 13.07.2017 р. "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. по справі № 820/5458/17 адміністративний позов державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Міністерства юстиції України (, вул. Городецького, буд.13, м. Київ, 01001) про визнання протиправними дій, визнання незаконними та скасування наказів - задоволено.

Визнано протиправними дії Міністерства юстиції України щодо призначення та проведення камеральної перевірки Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 в період з 26.06.2017 р. по 29.06.2017 р.

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2212/7 від 26.06.2017 р. "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3".

Визнано незаконним та скасовано наказ Міністерства юстиції України №2232/5 від 13.07.2017 р. "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно".

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України (, вул. Городецького, буд.13, м. Київ, 01001) на користь Державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 АДРЕСА_1 судовий збір у сумі 1920 (одна тисяча дев'ятсот двадцять) грн. 00 коп.

Відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. по справі № 820/5458/17, прийняти постанову, якою відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги з посиланням на ст.ст.37, 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанови Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990 «Про затвердження Порядку контролю у сфері державної реєстрації» та від 25.12.2015 № 1128 «Про затвердження Порядку розгляду скарг у сфері державної реєстрації» зазначив, що Міністерство юстиції України може розглядати скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного реєстратора як відповідно до ст.37 вказаного Закону, так і відповідно до ст.37-1 цього Закону. У свою чергу, критеріїв для застосування однієї з вказаних норм у жодному нормативно-правовому акті не закріплено, а тому і обрання одного з порядків розгляду скарг є дискреційним правом відповідача. Отже, відповідач, приймаючи та розглядаючи скарги ТОВ «Сервісний центр Трейдінг» від 24.04.2017 №№1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 відповідно до ст.37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений законодавством. Пояснив, що у відповідності до вимог вищезазначеного Порядку контролю у сфері державної реєстрації наказ № 2212/17 від 26.06.2017 було опубліковано на офіційному сайті Міністерства юстиції України, копію даного наказу направлено ОСОБА_3 поштою, простою кореспонденцією, що не заборонено цим Порядком. Вказав, що державним реєстратором ОСОБА_3 28.01.2017, 30.01.2017 та 06.02.2017 здійснено реєстраційні дії щодо внесення до Державного реєстру прав записів про скасування державної реєстрації права власності ТОВ «Сервісний центр Трейдінг» на вищевказані об'єкти нерухомого майна на підставі постанови Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2017 року у справі № 922/132/13-г, якою не скасовано ані рішення про державну реєстрацію прав власності за ТОВ «Сервісний центр Трейдінг», ані документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав власності за ТОВ «Сервісний центр Трейдінг» (свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів), ані записів про проведену державну реєстрацію прав власності за ТОВ «Сервісний центр Трейдінг». Таким чином, постанова Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2017 року у справі № 922/132/13-г не є підставою для скасування реєстрації права власності вказаного підприємства на спірні об'єкти нерухомого майна. Крім того, позивачем не було здійснено пошук заяв у базі даних заяв за заявами про скасування №№20732351, 20732702, 20736192, 20838752, що призвело до порушення ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.п.12, 13 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2017 № 1127, п.п.12, 13 Порядку ведення державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 № 1141 щодо встановлення черговості розгляду заяв. При цьому, позивачем по кожній із отриманих заяв було проведено дві реєстраційні дії, що суперечить вимогам ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи викладене, вважає, що відповідачем не порушено встановлену законом процедуру призначення і проведення спірної перевірки за скаргами ТОВ «Сервісний центр Трейдінг», та обґрунтовано прийнято рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно з урахуванням порушень, які було виявлені під час камеральної перевірки.

Представник відповідача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. по справі № 820/5458/17 скасувати, прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.

Позивач в надісланому до суду письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні просили суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Стверджують про порушення відповідачем процедури призначення та проведення перевірки державного реєстратора, встановленої статтею 37-1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990, оскільки цими нормами передбачено проведення перевірки або за скаргою фізичної особи, поданою в порядку Закону України «Про звернення громадян», або за результатами моніторингу реєстраційних дій державного реєстратора. Однак, скарги, на підставі яких проводилась перевірка, подані юридичною, а не фізичною особою, і моніторинг реєстраційних дій відносно позивача не проводився. Вказують на несвоєчасне опублікування відповідачем наказу про проведення спірної перевірки на сайті Міністерства юстиції України, та не виконано вимоги п.6 Порядку здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2016 № 990, щодо направлення позивачеві копії наказу про проведення перевірки. Вважають, що з огляду на незаконність проведення камеральної перевірки, наслідки цієї перевірки - оскаржуваний наказ про тимчасове блокування доступу державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно - є недійсним. Пояснили, що реєстраційні дії, направлені на скасування записів про право власності ТОВ «Сервісний центр Трейдінг», що виникло на підставі ухвали Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 року, проведені позивачем 28.01.2017, 30.01.2017 та 06.02.2017 у зв'язку зі скасуванням вищевказаної ухвали суду Харківським апеляційним господарським судом. З посиланням на ст.129-1 Конституції України, п.9 ст.27, ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» стверджує, що вказані дії були вчинені позивачем у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстави для притягнення позивача до відповідальності відсутні. Зазначили, що відповідачем при прийнятті спірного наказу про тимчасове блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно порушено принцип обґрунтованості рішення суб'єкта владних повноважень, оскільки не висвітлено у наказі мотивів прийнятого рішення, а також принцип пропорційності між вжитими заходами та цілями, на які їх спрямовано, оскільки даний наказ не містить ані фактів порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, ані відомостей про негативні наслідки цих порушень, ані мотивів застосування до державного реєстратора саме такої санкції, як блокування доступу до Реєстру на досить тривалий час. При цьому, з посиланням на постанову Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.01.2017 р. та ухвалу Вищого господарського суду України від 18.05.2018 р. по справі № 922/132/13-г стверджують про те, що у спірних відносинах відсутній факт порушення прав ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг».

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 здійснює приватну нотаріальну діяльність на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №8816, виданого Міністерством юстиції України 23.02.2012 та реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №561 від 13.08.2015, виданого Головним територіальним управлінням юстиції у Харківській області.

26.06.2017 Міністерством юстиції України видано наказ №2212/7 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3".

У період з 26.06.2017 по 29.06.2017 відповідачем проведено камеральну перевірку приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3

29.06.2017 за результатами проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Комісією складено довідку, якою зафіксовано порушення позивачем вимог статей 2, 3, 18, 24, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі по тексту - Закон), пунктів 12, 13 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 (далі по тексту - Порядок № 1127) та пунктів 12, 13 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 №1141 (далі по тексту - Порядок № 1141), на підставі чого Комісією запропоновано тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 рік.

13.07.2017 Міністерством юстиції видано наказ №2232/5 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", яким тимчасово заблоковано доступ державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 1 рік.

Не погодившись з діями відповідача щодо призначення та проведення перевірки, а також із наказами Міністерства юстиції України від 26.06.2017 № 2212/7 «Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3» та від 13.07.2017 «Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», позивач звернувся до суду з даним позовом про їх оскарження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем порушено процедуру призначення та проведення камеральної перевірки реєстраційних дій позивача, а оскаржуваний наказ про проведення камеральної перевірки приватного нотаріуса ОСОБА_3 не відповідає вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову. Разом з цим зауважує, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. по справі № 820/5458/17 прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи, в умовах недоведеності обставин, які суд першої інстанції вважав встановленими, а тому мотивувальна частина рішення підлягає зміні, з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, врегульовані Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі по тексту - Закон).

Як встановлено статтею 37 Закону, рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду.

Міністерство юстиції України розглядає скарги: 1) на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (крім випадків, коли таке право набуто на підставі рішення суду, а також коли щодо нерухомого майна наявний судовий спір); 2) на рішення, дії або бездіяльність територіальних органів Міністерства юстиції України.

Рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю (ч.3 ст.37 Закону).

У відповідності до ч.5 ст. 37 Закону скарга на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав або територіального органу Міністерства юстиції України подається особою, яка вважає, що її права порушено, у письмовій формі та має містити:

1) повне найменування (ім'я) скаржника, його місце проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (ім'я) представника скаржника, якщо скарга подається представником;

2) реквізити рішення державного реєстратора, яке оскаржується;

3) зміст оскаржуваного рішення, дій чи бездіяльності та норми законодавства, які порушено, на думку скаржника;

4) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

5) відомості про наявність чи відсутність судового спору з порушеного у скарзі питання, що може мати наслідком скасування оскаржуваного рішення державного реєстратора та/або внесення відомостей до Державного реєстру прав;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дати складання скарги.

До скарги додаються засвідчені в установленому порядку копії документів, що підтверджують факт порушення прав скаржника у результаті прийняття рішення державним реєстратором (за наявності), а також якщо скарга подається представником скаржника - довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження такого представника, або копія такого документа, засвідчена в установленому порядку.

Скарга на рішення про державну реєстрацію прав розглядається в порядку, визначеному цим Законом, виключно за умови, що вона подана особою, яка може підтвердити факт порушення її прав у результаті прийняття такого рішення.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 37-1 Закону контроль у сфері державної реєстрації прав здійснюється Міністерством юстиції України, у тому числі шляхом моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав з метою виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами моніторингу реєстраційних дій у Державному реєстрі прав у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України проводить перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав.

За результатами проведення перевірок державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації прав Міністерство юстиції України у разі виявлення порушень порядку державної реєстрації прав державними реєстраторами, уповноваженими особами суб'єктів державної реєстрації прав приймає вмотивоване рішення про:

1) тимчасове блокування доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

2) анулювання доступу державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав до Державного реєстру прав;

3) притягнення до адміністративної відповідальності державного реєстратора, уповноваженої особи суб'єкта державної реєстрації прав;

4) направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю;

5) скасування акредитації суб'єкта державної реєстрації прав.

Порядок здійснення контролю, проведення камеральних перевірок та критерії, за якими здійснюється моніторинг, визначаються Кабінетом Міністрів України (ч.4 ст.37-1 Закону).

Процедуру здійснення Мін'юстом відповідно до Законів України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закони) контролю за діяльністю у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень і державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань визначено Порядком здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 року № 990 (далі по тексту - Порядок № 990).

Згідно з п.1 Порядку № 990 (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) дія цього Порядку не поширюється на розгляд скарг на рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації, територіального органу Мін'юсту, що здійснюється відповідно до статті 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" і статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Відповідно до пунктів 2-3 Порядку № 990 контроль за діяльністю у сфері державної реєстрації здійснюється шляхом розгляду скарг, поданих відповідно до Закону України "Про звернення громадян", і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту, а також моніторингу реєстраційних дій в реєстрах.

У разі виявлення під час розгляду скарг відповідно до Закону України "Про звернення громадян" і обґрунтованих подань територіальних органів Мін'юсту чи моніторингу реєстраційних дій в реєстрах порушень порядку державної реєстрації контроль здійснюється шляхом проведення камеральної перевірки державних реєстраторів чи суб'єктів державної реєстрації з прийняттям обов'язкових до виконання рішень, передбачених Законами.

Розгляд скарг здійснюється у строки, встановлені Законом України "Про звернення громадян".

Таким чином, право оскарження дій державного реєстратора, умови розгляду скарг Міністерством юстиції України, а також вимоги до скарг на дії державного реєстратора встановлено статтею 37 Закону. В той же час, статтею 37-1 Закону передбачено особливий порядок розгляду скарг на дії державного реєстратора, який проводиться шляхом камеральної перевірки.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Міністерство юстиції України, керуючись ст.37-1 Закону та Порядком № 990, реалізувала свої дискреційні повноваження, шляхом прийняття рішення про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_3 до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на 1 рік.

Таке рішення відповідачем прийнято на підставі довідки від 29.06.2017 року, складеної Комісією Мін'юсту, яка констатувала порушення позивачем вимог ст.ст.2, 3, 18, 24, 26 Закону, пунктів 12, 13 Порядку №1127 та пунктів 12, 13 Порядку №1141 та за наслідками перевірки рекомендувала тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора приватного нотаріуса ОСОБА_3 до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком на 1 рік.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, вчинення дії.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що надання судом оцінки обґрунтованості та мотивованості такого рішення не є втручанням у здійснення дискреційних повноважень Міністерства юстиції України, оскільки суд при цьому не підміняє вказаний орган, який вже прийняв рішення.

Так, як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 року, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідно до ч.2 ст.8 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Стосовно судового контролю за дискреційними повноваженнями Європейський суд з прав людини виробив позицію, згідно з якою за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об'єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31 липня 2008 року у справі "Дружстевні заложна пріа та інші проти Чеської Республіки" (CASE OF DRUЋSTEVNН ZБLOЋNA PRIA AND OTHERS v. THE CZECH REPUBLIC); п. 157 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v. CYPRUS); п. 44 рішення від 22 листопада 1995 року у справі "Брайєн проти Об'єднаного Королівства" (CASE OF BRYAN v. THE UNITED KINGDOM); п. 156-157, 159 рішення від 21 липня 2011 року у справі "Сігма радіо телевіжн лтд. проти Кіпру" (CASE OF SIGMA RADIO TELEVISION LTD. v.CYPRUS); п. 4 рішення Європейської комісії з прав людини щодо прийнятності від 8 березня 1994 року у справі "ISKCON та 8 інших проти Об'єднаного Королівства" (ISKCON and 8 Others against the United Kingdom); п. 47-56 рішення від 2 грудня 2010 року у справі "Путтер проти Болгарії" (CASE OF PUTTER v. BULGARIA).

Тобто, рішення, прийняте в рамках дискреційних повноважень, але з порушенням принципів ефективного захисту прав громадян та справедливості, було визнано порушенням Конвенції.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значенні цього терміну. Справа заявника розглядалася ВРЮ, яка встановила всі питання факту та права після проведення засідання та оцінки доказів. Вирішуючи справу заявника та виносячи обов'язкове для виконання рішення, ВРЮ, парламентський комітет та пленарне засідання парламенту разом виконували функцію суду.

У рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 року Суд вказує, що судовий орган повинен обґрунтовувати свої дії, вказуючи мотиви своїх рішень.

У рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Орган влади зобов'язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Тобто, з метою дотримання принципу верховенства права суб'єкти владних повноважень, у тому числі колегіальні, приймаючи рішення владно-управлінського характеру, мають належним чином його мотивувати. Мотивація прийняття рішення суб'єктом при здійсненні ним владних управлінських функцій має оцінюватися судом при здійсненні контролю за виконанням судових рішень.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказ Міністерства юстиції України №2212/7 від 26.06.2017 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3" винесено за наслідками розгляду скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР ТРЕЙДІНГ" від 24.04.2017 р. №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 (вх. №№ 12958-0-33-17, 12962-0-33-17, 12965-0-33-17, 12975-0-33-17, 12974-0-33-17, 12973-0-33-17, 12956-0-33-17, 12967-0-33-17, 12971-0-33-17, 12969-0-33-17 від 05.05.2017).

Як вбачається з матеріалів справи, в якості нормативної підстави для прийняття оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України №2212/7 від 26.06.2017 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3" відповідачем зазначено ст.37-1 Закону, а також Порядок здійснення контролю у сфері державної реєстрації, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 № 990, а в якості фактичної підстави - скарги ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» від 24.04.2017 №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10.

Зі змісту скарг вбачається, що ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» скарги обґрунтувало виключно з посиланням на ст.37 Закону, однак, просило провести відносно приватного нотаріуса ОСОБА_3 саме камеральну перевірку, що не передбачено статтею 37 Закону.

Однак, як у довідці про проведення перевірки, так і у наказі №2212/7 від 26.06.2017 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3" відсутня оцінка відповідності скарг «Сервісний Центр Трейдінг» вимогам ч.5 ст.37 Закону.

В результаті чого вказані вище суперечності між мотивувальною та прохальною частиною скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг», які повинні були бути враховані відповідачем при вирішенні питання щодо можливості прийняття до їх провадження, залишились поза увагою відповідача.

Надаючи оцінку наявності повноважень Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг», колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 02.04.2013 відбувся аукціон з продажу майна у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_6, за наслідками аукціону право власності на спірне нерухоме майно було зареєстроване за фізичними особами.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 по справі № 922/132/13-г визнано недійсними результати аукціонів, проведених 02.04.2013 Інноваційно-комерційною товарною біржею, з продажу майна, належного фізичній особі ОСОБА_6 (спірного нерухомого майна). Визнано недійсними договори купівлі-продажу майна, що були укладені за результатами вказаних аукціонів.

Таким чином, на підставі вказаної ухвали відбувся перехід прав власності від ТОВ «Юридична компанія «Юстпрайм» (покупця об'єктів нерухомого майна за результатами аукціонів від 02.04.2013) до первісного власника - банкрута - фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 на об'єкти нерухомого майна, які були реалізовані в 2013 році за результатами аукціону.

Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 27.12.2016 по справі № 922/132/13-г було заборонено ліквідатору ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ТОВ «СТОРГОВ» вчиняти будь-які дії, пов'язані з організацією та проведенням торгів (аукціону) з продажу майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_8, який призначено на 29.12.2016, та вчиняти будь-які інші дії з реалізації, продажу або будь-якого відчуження майна фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, накладено арешт на 11 об'єктів нерухомого майна.

29.12.2016 ТОВ «Сторгов» разом з ліквідатором ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 проведено аукціон з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_6, переможцем конкурсу визнано ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» та 31.12.2016 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 видані відповідні Свідоцтва.

З наявної в матеріалах справи копії ухвали Вищого господарського суду України від 18.05.2017 по справі № 922/132/13-г судом апеляційної інстанції встановлено, що 29.12.2016 ТОВ «Сторгов» разом з ліквідатором ФОП ОСОБА_6 - ОСОБА_7 проведено аукціон з продажу майна банкрута ФОП ОСОБА_6, переможцем конкурсу визнано ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» та 31.12.2016 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_9 видані відповідні Свідоцтва. При цьому, як констатовано Вищим господарським судом України у даній ухвалі, аукціон 29.12.2016 проведено всупереч вжитих господарським судом заборон.

Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2017 скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 про визнання недійсними результатів аукціонів від 02.04.2013 з продажу майна у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_10 та договорів купівлі-продажу, укладених за результатами цих аукціонів. Прийнято нове рішення, яким у задоволенні заяви ліквідатора ФОП ОСОБА_11 - арбітражного керуючого ОСОБА_7 про визнання недійсними результатів аукціонів від 02.04.2013 з продажу майна у справі про банкрутство ФОП ОСОБА_6 та договорів купівлі-продажу, укладених за результатами цих аукціонів - відмовлено. Скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 15.11.2016 в частині витребування об'єктів нерухомого майна від осіб, за якими вони зареєстровані, та визнання за ОСОБА_6 права власності на відповідне нерухоме майно.

Таким чином, вказаною постановою Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2017 було підтверджено право власності на спірні об'єкти нерухомого майна за особами, які набули права на це майно за результатами аукціону від 02.04.2013 року.

Ухвалою Вищого господарського суду України від 18.05.2017 року по справі № 922/132/13-г касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2017 (якою були скасовані ухвали Господарського суду Харківської області від 15 листопада 2016 року) у справі № 922/132/13-г -припинено.

Постановою Вищого господарського суду України від 18.05.2017 року по справі № 922/132/13-г касаційну скаргу арбітражного керуючого ОСОБА_7 залишено без задоволення. Постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03 січня 2017 року (якою було скасовано ухвалу Господарського суду Харківської області від 25 листопада 2016 року) залишено без змін.

Таким чином, станом на час надходження скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» до Міністерства юстиції України (05.05.2017 року) існував судовий спір щодо нерухомого майна, право на яке було предметом спірних реєстраційних дій, вчинених ОСОБА_3, який закінчився лише 18.05.2017 року після прийняття Вищим господарським судом України рішень у справі № 922/132/13-г.

Наявність даного судового спору у розумінні п.1 ч.2 ст. 37 Закону є перешкодою для розгляду Міністерством юстиції України скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг», однак, ця обставина не була врахована відповідачем по справі та не завадила йому здійснити розгляд даних скарг і на їх підставі призначити камеральну перевірку дій державного реєстратора.

Між тим, наявність судового спору жодним чином не висвітлена як у довідці про проведення перевірки, так і в оскаржуваному наказі про її призначення, та, відповідно, не була врахована відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу №2212/7 від 26.06.2017 про призначення перевірки.

Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно з п.п. 5, 6, 8 ч.8 ст.37 Закону Міністерство юстиції України та його територіальні органи відмовляють у задоволенні скарги, якщо, зокрема, є рішення цього органу з того самого питання; в органі розглядається скарга з цього питання від того самого скаржника; закінчився встановлений законом строк подачі скарги.

Як стверджує позивач, ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» у березні 2017 року зверталось із ідентичною скаргою, яка була відхилена Міністерством юстиції України.

Таким чином, за твердженням позивача, на час розгляду скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» від 24.04.2017 р. №№ 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 (вх.№№ 12958-0-33-17, 12962-0-33-17, 12965-0-33-17, 12975-0-33-17, 12974-0-33-17, 12973-0-33-17, 12956-0-33-17, 12967-0-33-17, 12971-0-33-17, 12969-0-33-17 від 05.05.2017 р.) мала місце наявність рішень цього ж органу (Міністерства юстиції України) з того самого питання, що у розумінні п.5 ч.8 ст.37 Закону є підставою для відмови у задоволенні скарги.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем, всупереч вимогам ч.2 ст.77 КАС України, не було надано жодних доказів на спростування вищенаведеної інформації, наданої позивачем, незважаючи на те, що в даному випадку наявність рішень Міністерства юстиції України за результатами розгляду скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» на дії державного реєстратора ОСОБА_3 щодо здійснення оскаржуваних реєстраційних дій, або наявність у провадженні відповідача невирішених скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» у розумінні п.п.5, 6 ч.8 ст.37 Закону є підставами для відмови у задоволенні скарги, а тому це питання підлягало обов'язковому з'ясуванню відповідачем до вирішення питання про задоволення скарг та призначення перевірки відносно ОСОБА_3

Також, слід відмітити, що частиною 3 статті 37 Закону встановлено строки для оскарження до Міністерства юстиції України рішень, дій або бездіяльності державного реєстратора, суб'єкта державної реєстрації прав - протягом 60 календарних днів з дня прийняття рішення, що оскаржується, або з дня, коли особа дізналася чи могла дізнатися про порушення її прав відповідною дією чи бездіяльністю.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані реєстраційні дії позивачем проведені 28.01.2017, 30.01.2017 та 06.02.2017, а скарги подані ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» 05.05.2017, тобто, після спливу 60-денного строку з дня вчинення позивачем оскаржуваних дій.

Між тим, відповідачем не надано доказів того, що обставини дотримання скаржником строку подання скарг досліджувались відповідачем при прийнятті наказу Міністерства юстиції України про призначення камеральної перевірки дій державного реєстратора ОСОБА_3 та наказу про тимчасове блокування доступу позивача до Державного реєстру прав на нерухоме майно, прийнятого в результаті задоволення таких скарг.

На неодноразову вимогу суду апеляційної інстанції відповідачем лише повідомлялося, що предметом даного спору не є дії Міністерства юстиції України щодо розгляду скарг ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» щодо належного розгляду скарг останнього, а отже, вказане питання виходить за межі предмету доказування.

Однак, враховуючи, що у розумінні п.8 ч.8 ст.37 Закону закінчення встановленого законом строку подання скарги є підставою для відмови у задоволенні останньої, колегія суддів вважає, що такі обставини мали значення як для прийняття оскаржуваного наказу відповідача №2212/7 від 26.06.2017 про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_3, так і для прийняття наказу Мін'юсту №2232/5 від 13.07.2017 про тимчасове блокування доступу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, прийнятих у зв'язку із задоволенням скарг.

Надаючи оцінку дотриманню відповідачем процедури призначення і проведення спірної перевірки, колегія суддів відмічає, що у відповідності до п.п. 6-8 Порядку № 990 камеральна перевірка проводиться на підставі наказу Мін'юсту, яким утворюється комісія у складі не менше ніж трьох посадових осіб Мін'юсту.

Камеральна перевірка проводиться у строк, що не перевищує 14 робочих днів.

Наказ Мін'юсту про проведення камеральної перевірки в обов'язковому порядку розміщується на офіційному веб-сайті.

Копія наказу Мін'юсту про проведення камеральної перевірки надсилається протягом трьох робочих днів з дня його прийняття разом із супровідним листом державному реєстратору та/або суб'єкту державної реєстрації.

Представником відповідача зазначено, що оскаржуваний наказ № 2212/7 від 26.06.2017 опубліковано на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України, що, на думку відповідача, є свідченням належного повідомлення ОСОБА_3 про проведення перевірки відносно нього.

Разом з тим, як вбачається з наданого скріншоту, оскаржуваний наказ опубліковано 27.06.2017, а проведення перевірки розпочалося 26.06.2017.

Таким чином, наказ опубліковано вже після початку проведення перевірки, чим позбавлено позивача вчасно оскаржити даний наказ та надати свої пояснення з приводу питань, поставлених у скаргах.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідачем при винесенні наказу № 2212/17 від 26.06.2017 не перевірено та не доведено суду наявності встановлених Законом підстав для проведення камеральної перевірки позивача, не дотримано умов призначення останньої, а тому позовні вимоги про визнання протиправними дій Міністерства юстиції України щодо призначення та проведення камеральної перевірки державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 в період з 26.06.2017 по 29.06.2017, а також про скасування наказу Міністерства юстиції України №2212/7 від 26.06.2017 "Про проведення камеральної перевірки державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3" є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Наведене, на думку колегії суддів, виключає визнання законним і наказу №2232/5 від 13.07.2017 про вжиття заходів впливу на державного реєстратора, прийнятого за наслідками спірної перевірки.

Радаючи оцінку наказу №2232/5 від 13.07.2017 "Про тимчасове блокування доступу державного реєстратора - приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно", колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 10 Порядку № 990 передбачено, що за результатами проведеної камеральної перевірки Мін'юст на підставі довідки комісії приймає мотивоване рішення відповідно до Законів у формі наказу.

Таким чином, мотиви прийнятого рішення мають бути викладені безпосередньо в тексті наказу, а їх відсутність тягне за собою незаконність останнього.

Між тим, у зазначеному наказі не викладено ані фактів порушення державним реєстратором законодавства у сфері державної реєстрації прав, ані відомостей про негативні наслідки цих порушень, зокрема, порушення прав та законних інтересів скаржника, а також мотивів, з яких відповідач виходив, приймаючи рішення про застосування до державного реєстратора саме такого заходу впливу, як блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1 рік.

Довідка Комісії, складена за результатами перевірки, також не висвітлює мотивів прийняття відповідачем рішення у вигляді наказу про тимчасове блокування доступу ОСОБА_3 до Державного реєстру прав на нерухоме майно, оскільки містить лише виклад обставин, які слугували підставою для проведення перевірки, посилання на норми ст.ст.2, 3, 18, ч.1 ст.24, ч.2 ст.26 Закону, п.п.12, 13, 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127, п.п.12, 13 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 № 1141, та висновок про порушення ОСОБА_3 вимог вищевказаних норм.

У цій довідці відсутнє посилання на наслідки, які настали для скаржника у зв'язку з вчиненням державним реєстратором ОСОБА_3 оскаржуваних реєстраційних дій, та мотивація прийнятого рішення у вигляді блокування доступу до Державного реєстру строком на 1 рік.

Крім того, як вбачається з ухвали Вищого господарського суду України від 18.05.2018 по справі № 922/132/13-г, ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг», звертаючись із касаційною скаргою на постанову Харківського апеляційного господарського суду від 03.01.2017, посилався на те, що апеляційний господарський суд, в порушення норм процесуального права, прийняв оскаржену постанову без залучення до участі у справі ТзОВ "Сервісний центр Трейдінг", як дійсного власника спірного майна, а від так, прийняв рішення, що стосується прав та обов'язків скаржника, якого не було залучено до участі у цій справі під час апеляційного провадження.

Судом касаційної інстанції у справі № 922/132/13-г встановлено, що судові рішення, прийняті господарськими судами за результатами розгляду питання недійсності аукціону від 02.04.2013 та Договорів купівлі-продажу (укладених за результатами цього аукціону), а також питання застосування наслідків визнання вказаних правочинів недійсними, ніяким чином не стосуються прав та обов'язків ТзОВ "Сервісний центр Трейдінг", оскільки останній не був учасником спірних правовідносин (як на момент їх виникнення та і в подальшому), набув право власності (31.12.2016) на спірне майно після прийняття місцевим господарським судом ухвал від 15.11.2016 у справі № 922/132/13-г - під час апеляційного провадження (Постанова від 03.01.2017), під час дії прямої судової заборони на відчуження цього майна.

Виходячи з наведеного, з посиланням на ст.328 ЦК України, відповідно до якої право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, колегія суддів касаційної інстанції дійшла висновку про відсутність у ТОВ "Сервісний Центр Трейдінг", передбачених ст. 107 ГПК України, повноважень на оскарження постанови апеляційного господарського суду як від особи, не залученої до участі в справі.

Однак, Міністерство юстиції України, проводячи перевірку законності дій державного реєстратора ОСОБА_3, не врахувало вищенаведених висновків Вищого господарського суду України та не встановило, чи мали оскаржувані реєстраційні дії негативні наслідки для скаржника ТОВ «Сервісний Центр Трейдінг» у світлі наведених висновків суду з приводу наявності у скаржника права власності на спірне нерухоме майно, та у зв'язку з цим - тяжкості проступку ОСОБА_3 (у випадку його вчинення).

Пунктом 8 частини 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Як зазначалось вище, в силу приписів ч.2 ст.77 КАС України обов'язок доведення правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідач - суб'єкт владних повноважень, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, жодним чином не обґрунтував підстав застосування саме такого виду дисциплінарного стягнення, як блокування доступу приватного нотаріуса ОСОБА_3 до Державного реєстру прав на нерухоме майно строком саме на рік.

При цьому, не заперечуючи, що витребування письмових пояснень у державного реєстратора є правом, а не обов'язком Міністерства юстиції України як суб'єкта владних повноважень, колегія суддів зауважує, що ненадання можливості позивачеві надати такі пояснення позбавило його права на участь у прийнятті рішення та вплинуло на обґрунтованість прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів зазначає, що відповідачами не доведено належними та допустимими доказами правомірності прийнятого рішення про застосування до державного реєстратора - приватного нотаріуса ОСОБА_3 такого заходу впливу, як блокування доступу до Державного реєстру прав на нерухоме майно, тобто, фактичне зупинення всієї роботи позивача, строком на 1 рік.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач по справі при вчиненні дій щодо призначення та проведення камеральної перевірки державного реєстратора речових прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_3 в період з 26.06.2017 по 29.06.2017, а також при внесенні наказів №2212/7 від 26.06.2017 про призначення камеральної перевірки, та №2232/5 від 13.07.2017 про блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діяв необґрунтовано, без урахування всіх обставин, які мали значення для прийняття такого рішення, а також без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи (в даному випадку, позивача) і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з використанням повноважень не з тією метою, з якою вони надані.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вищезазначені дії та накази відповідача у спірних відносинах не можуть бути визнані правомірними, оскільки не відповідають вимогам ч.2 ст.2 КАС України, а отже, позовні вимоги про визнання цих дій протиправними, визнання протиправними та скасування наказів підлягають задоволенню.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 317 КАС України неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Беручи до уваги, що судом першої інстанції не було в достатній мірі з'ясовано фактичні обставини призначення спірної перевірки державного реєстратора ОСОБА_3, не встановлено наявності або відсутності дійсних нормативних та фактичних підстав для її проведення, не надано оцінки правомірності наказу №2232/5 від 13.107.2017 про блокування доступу позивача до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 по справі № 820/5458/17 підлягає зміні з підстав та мотивів задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Міністерства юстиції України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 по справі № 820/5458/17 змінити з підстав та мотивів задоволення позову.

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 07.02.2018 р. по справі № 820/5458/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, крім випадків, встановлених ч.5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Т.С. Перцова
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складений та підписаний 29.05.2018 р.