Справа № 364/591/18
Суддя: Моргун Г. Л.
Дата ухвалення: 2018-05-25 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 364/591/18
Провадження № 2-а/364/14/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2018 року, Володарський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Моргун Г. Л.,

за участі секретаря судового зсідання ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт Володарка, справу за адміністративним позовом ОСОБА_2:

місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1, 09301, РНОКПП НОМЕР_1, засоби зв'язку: +09

до інспектора СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського відділу поліції ГУНП поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3

адреса для листування: 09301, Київської області, смт Володарка, вул.Миру, 25-а, засоби звязку: НОМЕР_2

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

До суду з вказаним позовом звернувся ОСОБА_2, посилаючись на те, що 17 травня 2018 року інспектором СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського відділу поліції ГУНП поліції в Київській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії НК № 823947 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. Відповідно до змісту постанови він здійснив зупинку транспортного засобу Опель Вектра ( Opel Vectra), державний номерний знак НОМЕР_3, в зоні дії знаку 3.34, чим порушив п.8.4 (в) ПДР України. Зазначив, що відносно нього безпідставно винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху та здійснив зупинку біля магазину « Абсолют» з дотриманням Правил дорожнього руху.

Позивач вказує, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 823947 винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, тому посилаючись на ст.ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ч.2 ст. 122, ст. 247, 251, 255, 256, 258, 276, 287-289, 293 КУпАП просить суд скасувати постанову про притягнення його, ОСОБА_2, до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП від 17 травня 2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.122 КУпАП та закрити провадження у справі.

Позивач на виклик суду в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує в повному обсязі (а.с. 21).

Відповідач інспектор СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського відділу поліції ГУНП поліції в Київській області, старший лейтенант поліції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідачу не скористався своїм правом та не подав до суду до початку розгляду справи по суті відзив на позов .

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАСУ, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, ознайомившись із адміністративним позовом, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом із змісту адміністративного позову встановлено, що 17 травня 2018 року інспектором СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського відділу поліції ГУНП поліції в Київській області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_3 винесено постанову серії НК № 823947 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до змісту постанови ОСОБА_2 здійснив зупинку транспортного засобу марки «Опель Вектра» ( Opel Vectra), державний номерний знак НОМЕР_3 в зоні дії знаку 3.34, чим порушив п.8.4 (в) ПДР України ( а.с.5,6).

Позивач вважає, що поліцейський безпідставно виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі, за ч.1 ст.122 КУпАП, так як він не порушував ПДР та сама постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 823947 винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення. Стверджує, що відповідач порушив процедуру розгляду справи, а саме проігнорував порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КупАП, недав йому можливості скористатися своїми правами передбаченими ст.268 КУпАП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно п.3.34 "Зупинку заборонено" ПДР України забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Відповідальність за порушення перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, передбачена частиною 1 ст. 122 КУпАП.

Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він не порушував ПДР та постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. ст. 278, 279, 263, 268 КУпАП.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Так, відповідно до ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення передбачає низку визначених у законі послідовних дій відповідного органу (посадової особи).

Згідно з ч. 1 статті 268 КУпАП - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Як зазначив в позові ОСОБА_2, на місці винесення оскаржуваної постанови він заперечував проти винесення постанови та наполягав на відсутності його вини оскільки він не порушував правил дорожнього руху та здійснив зупинку біля магазину « Абсолют» з дотриманням Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. При цьому відповідно до практики Європейського суду з прав людини, поняття «суду», яке застосовується у Конвенції, не обмежується виключно органами судової влади, а поширюється й на інші державні органи, уповноважені вирішувати питання про притягнення особи до юридичної відповідальності. Так зокрема, орган влади, який не є судом держави, для виконання статті 6 § 1, може розглядатися як «суд» у змістовному значенні цього терміна (Sramek v. Austria (Срамек проти Австрії), § 36).

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 245 КУАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пленум Верховного Суду України у свої постанові № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз'яснив, що зміст постанови мас відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Відповідач при винесенні постанови не зазначив доказів, які підтверджують вину позивача у порушенні ним правил дорожнього руху.

У дослідженої судом постанові серії НК № 823947 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності взагалі відсутнє посилання на будь-які докази на підтвердження вини позивача у порушенні правил дорожнього руху. Так відповідач не зазначив місце вчинення адміністративного правопорушення, що позбавляє встановити наявність порушення п.3.34 КУпАП, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи та не зазначив пункт Правил дорожнього руху , який порушив позивач.

Відповідно до ст. 283 КУАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, імя та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, імя та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Зокрема, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності( ст. 245 КУАП).

Беручи до уваги встановлені судом обставини справи та даючи їм правову оцінку суд вважає необхідним зазначити наступне.

Так, позивач у своєму позові стверджує, що ним 17.05.2018 року не було допущено порушення ПДР за обставин викладених у постанові , окрім того відповідач не дав можливості скористатися позивачу правами передбаченими ст.268 КУпАП у повному обсязі та постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК № 823947 винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення.

Таким чином, суд вважає, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача негайно та безпосередньо на місці його вчинення, а не за місцезнаходженням органу, уповноваженого законом розглядати справу про таке правопорушення, призвело до порушення процесуальних прав позивача як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених у статтях 257, 268, 277, 278, 279, 280 Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні.

У даному випадку на особливу увагу заслуговує ч.2 ст.77 КАС України, яка регламентує, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах субєкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

В матеріалах справи не міститься доказів того, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП. Так, у даному випадку для підтвердження порушення позивачем пункту п. 3.34 Правил дорожнього руху України відповідач.

Будь-які посилання на оскаржувану постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності як на беззаперечний доказ вчинення ним правопорушення є помилковим, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. А постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у справі №338/1/17 від 26.04.2018.

А тому, враховуючи відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_4 адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП . Те що, зміст постанови не відповідає вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП та, зокрема, не наведено докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, не зазначено не зазначив місце вчинення адміністративного правопорушення, що позбавляє встановити наявність порушення п.3.34 КУпАП, відсутній опис обставин, установлених під час розгляду справи та не зазначив пункт Правил дорожнього руху , який порушив позивач. Порушення права позивача на захист суд вважає за необхідне позов задовольнити та скасувати постанову інспектора СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського відділу поліції ГУНП поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 серії НК № 823947 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оспорювана постанова скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись п.п. 8.4(в), 3.34 Правил дорожнього руху України, ст. ст. 122 ч.1, 258, 268, 276, 277, 279, 289 КУпАП , ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 94, 241-246, 255, 268-272, 286 КАС України, пунктом 15.5 Розділу VII „Перехідні положення КАС України (у редакції Закону № 2147-VІІІ) КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до інспектора СРПП № 2 Володарського ВП Сквирського відділу поліції ГУНП поліції в Київській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 823947 від 17.05.2018 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за ч.1 ст.122 КУпАП на ОСОБА_2, та закрити провадження у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення через Володарський районний суд Київської області до Київського апеляційного адміністративного суду.

Суддя Г. Л. Моргун