Справа № 802/490/16-а
Суддя: Желтобрюх І.Л.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м.Київ

справа №802/490/16-а

адміністративне провадження №К/9901/12632/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючої судді - Желтобрюх І.Л.,

суддів: Бевзенко В.М., Стрелець Т.Г.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року (судді: Курко О.П., Соврига Д.І., Білоус О.В.) у справі № 802/490/16-а за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, начальника Головного управління Національної поліції України у Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною, зобов'язання вчинити дії, стягнення моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суд з позовом до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області (далі - ГУ НП у Вінницькій області) та Головного управління Державної казначейської служби України у Вінницькій області (далі - ГУ ДКСУ у Вінницькій області), в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність ГУ НП у Вінницькій області та окремо начальника вказаного управління щодо розгляду її скарги від 27.02.2016;

- зобов'язати ГУ НП у Вінницькій області розглянути вищеозначену скаргу, надати обґрунтовану відповідь на всі порушені у ній питання відповідно до чинного законодавства, надати доручення підлеглим посадовим особам поліції негайно здійснити розшук належних ОСОБА_2 транспортних засобів, тимчасово затримати такі транспорті засоби та доставити на спеціальний майданчик чи стоянку, про що повідомити Староміський відділ державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції;

- стягнути на користь позивача за рахунок коштів Державного бюджету України 5000 грн. моральної шкоди.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року скасовано постанову суду першої інстанції та ухвалено нову, якою позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність ГУ НП у Вінницькій області щодо розгляду скарги ОСОБА_1 від 27.02.2016 та зобов'язано відповідача повторно розглянути та надати відповідь з урахуванням вимог чинного законодавства; стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ГУ НП у Вінницькій області 1000 гривень моральної шкоди. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції відповідач звернувся з касаційною скаргою, у якій просив скасувати рішення суду апеляційної інстанції, та залишити в силі постанову суду першої інстанції. В обґрунтування вимог касаційної скарги посилається на те, що бездіяльності щодо розгляду скарги позивача ним допущено не було, скарга була розглянута у порядку та строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян» (далі - Закон № 393/96-ВР). Також зазначає, що ГУ НП у Вінницькій області не уповноважене проводити службове розслідування щодо працівників міліції, які попередньо здійснювали розшук транспортних засобів, належних ОСОБА_3, оскільки такі працівники в силу закону вважаються звільненими і на сьогодні у підпорядкуванні управління не перебувають.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що 27.02.2016 позивач ОСОБА_1 звернулась до начальника Головного управління Національної поліції у Вінницькій області зі скаргою, у якій просила:

- доручити проведення службового розслідування щодо працівників міліції, які вчинили бездіяльність щодо розшуку транспортних засобів, які належать ОСОБА_2, притягнути винних осіб до відповідальності, якщо вони працюють або врахувати таку їх бездіяльність при проходженні ними атестації чи при проведенні конкурсу;

- вжити передбачених законодавством заходів щодо здійснення розшуку транспортних засобів, які належать ОСОБА_2, на підставі постанови державного виконавця, їх вилучення та передачі органом державної виконавчої служби для примусової реалізації.

Як вбачається з наданих суду витягів із Журналу обліку пропозицій, заяв і скарг громадян ГУ НП у Вінницькій області, вищевказане звернення ОСОБА_1 зареєстроване 02.03.2016 під № 126.

Листом від 28.03.2016 № 20/К-126 за підписом заступника начальника ГУ НП у Вінницькій області Мороза Р.О. позивачу надано відповідь на скаргу від 27.02.2016, у якій зазначено, що 04.12.2014 до УДАІ УМВС України у Вінницькій області надійшла постанова «Про розшук майна боржника», винесена Староміським ВДВС Вінницького МУЮ щодо розшуку транспортних засобів, які належать громадянину ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме: «ЗИЛ 157», номерний знак НОМЕР_1, «TOYOTA LAND CRUISER», номерний знак НОМЕР_4, «RENAULT MASTER», номерний знак НОМЕР_2, та «DAIMLER-BENZ 123» номерний знак НОМЕР_3. На виконання постанови державного виконавця 09.12.2014 особовий склад Державтоінспекції Вінницької області орієнтовано на розшук та затримання вищевказаних транспортних засобів, виставлено картки розшуку автомобілів в базах даних, а також інформацію щодо розшуку таких транспортних засобів внесено до автоматизованої інформаційно-пошукової системи «Відеоконтроль-Рубіж». Розшук транспортних засобів, відносно яких відкрито виконавче провадження органами ДВС, підрозділами поліції здійснюється під час нагляду за дорожнім рухом у рамках виконання функціональних обов'язків. Також повідомлено, що в ході проведення службового розслідування факти бездіяльності працівників поліції відносно розшуку транспортних засобів, які належать ОСОБА_2, не знайшли свого підтвердження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі діяли на підставі та з дотриманням встановленого законами України порядку, використавши свої повноваження, з метою, з якою такі повноваження надані.

Скасовуючи таке рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ГУНП у Вінницькій області фактично не вчинили жодних дій, направлених на розшук транспортних засобів ОСОБА_2, що, на думку колегії суддів, є беззаперечним свідченням бездіяльності органів Національної поліції щодо розгляду звернень ОСОБА_1

У відзиві на касаційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки вважає доводи відповідача безпідставними, а рішення суду таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог касаційної скарги, з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб'єкт владних повноважень зобов'язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм Конституцією України права вносити в органи державної влади пропозиції про поліпшення їх діяльності, викривати недоліки в роботі, оскаржувати дії посадових осіб, державних і громадських органів регулюються Законом № 393/96-ВР.

Так, частиною першою статті 1 цього Закону передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до частини четвертої статті 3 Закону № 393/96-ВР скаргою є звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об'єднань громадян, посадових осіб.

За приписами частини першої 1 статті 20 Закону № 393/96-ВР звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п'ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п'яти днів.

Як вбачається зі змісту заявлених позовних вимог та наведених у позовній заяві обґрунтувань на їх підтримку, позивач оскаржує саме бездіяльність відповідачів щодо неналежного розгляду його скарги від 27.02.2016.

В свою чергу, в ході судового розгляду справи судами попередніх інстанцій було встановлено, що скарга ОСОБА_1 від 27.02.2016, фактично була отримана відповідачами 29.02.2016 та 02.03.2016 зареєстрована в Журналі обліку пропозицій, заяв і скарг громадян ГУ НП у Вінницькій області за № 126.

28 березня 2016 року заступником начальника ГУ НП у Вінницькій області Морозом Р.О. листом № 20/К-126 було надано відповідь на вищеозначену скаргу ОСОБА_1, тобто з дотриманням строку, визначеного статтею 20 № 393/96-ВР.

В контексті наведених вище обставин, колегія суддів зауважує, що бездіяльність - це пасивна форма поведінки суб'єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним тих дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього обов'язків (завдань) згідно із чинним законодавством.

Натомість, сам по собі розгляд звернення особи та надання за його результатами відповіді передбачає здійснення активної форми поведінки суб'єкта владних повноважень.

За вказаних обставин, Верховний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що в даному випадку відповідачами не допущено протиправної бездіяльності щодо нерозгляду звернення позивача та, відповідно, про відсутність підстав до задоволення позовних вимог в цій частині.

Стосовно висновків суду апеляційної інстанції щодо необґрунтованості та неповноти розгляду скарги позивача, Верховний Суд зазначає наступне.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд апеляційної інстанції фактично дослідив дії (бездіяльність) ГУ НП у Вінницькій області та його посадових осіб, що пов'язані з виконанням постанови державного виконавця Староміського ВДВС про оголошення розшуку транспортних засобів боржника ОСОБА_2, які не є предметом розгляду даної справи.

Також судом апеляційної інстанції не враховано, що позивачем у скарзі ставилось питання про притягнення до відповідальності саме службових осіб УДАІ УМВС України у Вінницькій області.

В свою чергу, з набранням чинності Закону України «Про Національну поліцію», на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 730 від 16.09.2015 року «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ» територіальні органи Міністерства внутрішніх справ, в тому числі і ті, що діяли на території Вінницької області, було ліквідовано та утворено Головне управління Національної поліції у Вінницькій області.

З огляду на викладене суд касаційної інстанції погоджується з доводами скаржника про те, що на сьогодні ГУ НП у Вінницькій області позбавлене повноважень на проведення службового розслідування щодо дій або бездіяльності працівників міліції, які здійснювали виконання постанови Староміського ВДВС про розшук транспортних засобів боржника ОСОБА_2, а, відтак, і вирішення питання про притягнення їх до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при розгляді звернення позивача ГУ НП у Вінницькій області діяло в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та не допустило порушення прав позивача, які б підлягали судовому захисту.

Враховуючи відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо розгляду скарги ОСОБА_1, вимоги про зобов'язання відповідачів надати позивачу обґрунтовану відповідь на всі порушені у скарзі питання та стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню як похідні.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції по своїй суті є правильним. У свою чергу Вінницький апеляційний адміністративний суд неправильно застосував норми матеріального права, внаслідок чого помилково скасував рішення суду першої інстанції.

Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

З урахуванням вищенаведеного постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року підлягає скасуванню, а постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року - залишенню в силі.

Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Головного управління Національної поліції у Вінницькій області задовольнити.

Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 23 серпня 2016 року скасувати.

Постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 13 червня 2016 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не оскаржується.

Головуюча суддя: І.Л. Желтобрюх

Судді: В.М. Бевзенко

Т.Г. Стрелець