Справа № 236/2752/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДОНЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2018 року справа № 236/2752/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ, вул. Марата, 15

Донецький апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Шишова О.О., Василенко Л.А., секретар судового засідання Романченко Г.О., за участю позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року (складене в повному обсязі 03 березня 2018 року в м. Лиман Донецької області) у справі № 236/2752/17 (суддя в І інстанції Бікезіна О.В.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області про визнання дій незаконними, зобовязання вчинити певні дії ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Красний Лиман Донецької області (далі Управління), в якому просив скасувати рішення відповідача № 3 від 10.02.2016 про відмову в призначенні пільгової пенсії та зобов'язати Управління визнати його стаж роботи в Краснолиманській районній санітарно-епідеміологічній станції пільговим по Списку № 2, зобов'язати призначити пенсію з моменту виникнення права на неї.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 17.12.1993 по 10.04.2012 працював кочегаром водогрійної котельні Краснолиманської районної санітарно-епідеміологічної станції. З 15.04.2009 по 30.10.2009 був переведений сторожем на літній період. Котельня, яку він обслуговував опалювала 7 будівель та споруд, в тому числі 2 житлових будинки, паливом було вугілля, витрати якого досягали до 120 т за опалювальний сезон. Після 30.10.2009 його посаду головним лікарем СЕЗ було неправильно перейменовано на «опалювач», з посиланням на переведення діловодства на українську мову. Після його незгоди з цим, зроблено виправлення в його трудовій книжці на «кочегар».

10.04.2012 його було звільнено за скороченням штату.

З 01.11.2012 по 21.12.2012 він працював у Краснолиманській районній санітарно-епідеміологічній станції за трудовою угодою, якою його оформлено опалювачем, звільнений з закінченням терміну дії трудової угоди.

05 грудня 2015 року він звернувся до Управління з приводу призначення йому пенсії на пільгових умовах, оскільки 19.12.2015 йому виповнювалося 57 років. Йому запропонували надати довідку, що підтверджує його пільговий стаж.

Згідно довідки № 158 від 07.12.2015 правонаступника його роботодавця Краснолиманської районної СЕС - Краснолиманської районної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», він з 17.12.1993 по 15.04.2009 та з 30.10.2009 по 10.04.2012 працював в Краснолиманській райсанепідстанції повний робочий день кочегаром вугільної котельні (класифікатор посад № 8162, ЗКППТР - 13786, ДКХП-1). Дана професія дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. В довідці зазначено, що згідно додатку № 5 до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом робота давала право на додаткову відпустку, 400 гр. мила і 0,5 л. молока в день. Вказана довідка була надана ним Управлінню 10.12.2015.

Проте, йому було повідомлено, що надана довідка не відповідає встановленій формі та не містить інформації про проведення атестації робочих місць, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення.

На його неодноразові звернення до Краснолиманської районної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України», 28.12.2016 йому було видано довідку № 173, яка суперечила записам в його трудовій книжці та первісній довідці, тому він її до Управління не надав, а звернувся до Слов'янської місцевої прокуратури щодо вжиття заходів до посадових осіб Краснолиманської районної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України». Лише 19.01.2016 внесені відомості до ЄРДР, правова кваліфікація ч. 1 ст. 366 КК України. Позитивних наслідків для позивача його неодноразові звернення до правоохоронних органів не мали, тому він знову звернувся до Управління за призначенням пенсії на підставі наданих раніше наданих документів.

Рішення відповідача № 3 від 10.02.2016 про відмову в призначенні пенсії він особисто отримав в кабінеті начальника Управління тільки 04 вересня 2017 року разом з оригіналом його трудової книжки.

Вказане рішення вважає незаконним, оскільки воно містить посилання на відсутність атестації робочих місць та на іншу професію, а саме «кочегар технологічних печей» (класифікатор посад № 8162, ЗКППТР - 13162, ДКХП-1), яку він ніколи не виконував.

Вважає, що він працював кочегаром водогрійної котельні Краснолиманської районної санітарно-епідеміологічної станції 19 опалювальних сезонів, повна назва цієї посади - «машиніст (кочегар) котельні» (класифікатор посад № 8162, ЗКППТР - 13786, ДКХП-1), у Списку № 2 професій в розділі XXXIII Загальні професії для всіх видів економічної діяльності мається професія «машиніст (кочегар) котельні», для якої передбачена єдина вимога - паливом має бути тільки вугілля або сланці. Вважає, що атестація робочих місць повинна робитися лише для тих робочих місць та тих професій, які відсутні у Списку № 2.

Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року у справі № 236/2752/17 у задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, що і в обґрунтування позовної заяви.

Позивач у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, проти чого заперечував представник відповідача.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

Згідно записів в трудовій книжці позивача вбачається, що 17.12.1993 його прийнято на посаду кочегара на опалювальний сезон Краснолиманської районної санітарно-епідеміологічній станції; 15.03.1994 переведено на постійне місце роботи на посаду кочегара; 16.04.2009 переведено на посаду сторожа на літній період; 30.10.2009 переведений на посаду «опалювача» - закреслено, виправлено на «кочегара», виправлення засвідчено печаткою, без вказівки дати та будь-якого посилання на підстави виправлення; 10.12.2012 звільнений за скороченням штату (т. 1, арк.справи 10); 01.11.2012 прийнятий за трудовою угодою на посаду опалювача на період опалювального сезону; 21.12.2012 звільнений у зв'язку з закінченням терміну дії трудової угоди (т.1, арк.справи 11).

10.12.2015 (т. 1, арк.справи 58) позивач звернувся до відповідача із заявою про призначенні пенсії відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон № 1788-ХІІ).

Рішенням відповідача № 3 від 10.02.2016 відмовлено позивачу в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. В рішенні зазначено, що відповідно до п. б. ст. 13 Закону № 1788-XII мають право на призначення пенсії працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Довідка № 158 від 07.12.2015 Краснолиманської районної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» містить відомості про те, що позивач з 17.12.1993 по 15.04.2009 та з 30.10.2009 по 10.04.2012 працював в Краснолиманській райсанепідстанції повний робочий день кочегаром вугільної котельні (класифікатор посад № 8162, ЗКППТР - 13786, ДКХП-1). Довідка містить посилання на постанову Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах». Розділом XXXIІI Загальні професії позицією 33 вказаної постанови передбачена професія «кочегара технологічних печей», зайнятих у виробництвах, де основні робітники користуються правом на пільгове пенсійне забезпечення. В класифікаторі професій ДК 003:2010 посада кочегара технологічних печей має код 8162, код ЗКППТР 13162, випуск ДКХП-1. Довідка не містить інформації про проведення атестації робочих місць, робота на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення. В довідці зазначено, що згідно додатку № 5 до колективного договору між адміністрацією і трудовим колективом робота давала право на додаткову відпустку, 400 гр. мила і 0,5 л молока в день.

Враховуючи викладене, довідка № 158 від 07.12.2015 Краснолиманської районної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» не підтверджує право ОСОБА_1 на пільгове пенсійне забезпечення.

Атестація робочих місць, робота, на яких дає право на пільгове пенсійне забезпечення, в Краснолиманській райсанепідемстанції не проводилася.

На день звернення за призначенням пенсії ОСОБА_1 має загальний страховий стаж 32 роки 5 місяців 24 дні, стаж роботи за списком 2 - відсутній. Право на отримання пенсії за віком позивач буде мати у 60 років (т.1, арк.справи 53).

Спірним питанням в цій справі є наявність або відсутність у позивача права на пільгове пенсійне забезпечення у відповідності до норм ст. 13 Закону № 1788-ХІІ.

Держава гарантує право на пільгове пенсійне забезпечення працівникам, які працюють на роботах, пов'язаних із негативним впливом на здоров'я шкідливих виробничих факторів. Специфіка пільгового пенсійного забезпечення цієї категорії громадян пов'язана із особливими умовами, характером та тривалістю роботи, наявністю і тривалістю спеціального трудового стажу, що дає їм право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

На підставі п. «б» ч. 1 ст.13 Закону № 1788-ХІІ мають право на пенсію за віком на пільгових умовах, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці, за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Отже, відповідно до норми права, яка закріплена в пункті «б» частини першої статті 13 Закону № 1788-ХІІ, обов'язковими умовами для набуття громадянином (чоловіком) права на трудову пенсію (пенсію за віком) на пільгових умовах є в сукупності: а) досягнення 55 років, з урахуванням норми, закріпленої в останньому абзаці пункту «б» частини першої статті 13 зазначеного Закону, відповідно до якої працівникам, які мають не менше половини стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи; б) наявність загального стажу роботи не менше 25 років; в) наявність стажу роботи на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, - не менше 12 років 6 місяців; г) зайнятість на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2, що означений вище, повний робочий день; ґ) шкідливі і важкі умови праці визначені за результатом атестації робочого місця.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383, передбачено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

На період роботи позивача діяли Списки, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 № 10, постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 № 162, постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Право на пенсію за віком на пільгових умовах серед іншого залежить від того, чи працівник, який заявляє право на таку пенсію, обіймав посаду на виробництві чи виконував роботу, пов'язану із шкідливими і важкими умовами праці, яка точно відповідає виробництву, роботі, професії, посаді і показникам шкідливих і особливо важких умов праці Списку № 2.

Відповідно до пункту 4.5 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності та господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації робочих місць, постанова № 442 відповідно), та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 1 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації робочих місць відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров'я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Щодо правовідносин у спорах про право на пільгову пенсію з підстав, встановлених пунктом «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, Верховний Суд України раніше неодноразово висловлював правову позицію, суть якої зводиться до наступного.

Необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу (постанови Верховного Суду України від 10 вересня 2013 року, 25 листопада 2014 року, 17 березня 2015 року (№№ 21-183а/13, 21-519а/14, 51-585а/14).

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 в справі № 732/2003/14 і від 30.01.2018 в справі № 506/384/17, - номери в Єдиному Державному реєстрі судових рішень 71766773 і 71911537 відповідно.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосовані норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Трудова книжка позивача не містить записів про проведення атестації за період з 17.12.1993 по 2012 рік.

Згідно довідки № 173 від 28.12.2015 атестація робочих місць з 1993 року по 2012 рік в Краснолиманській районній санітарно-епідеміологічній станції не проводилася (т.1, арк.справи 14).

За повідомленням Лиманської районної філії ДУ «Донецький обласний лабораторний центр Держсанепідслужби України» від 13.11.2017, позивач згідно штатного розпису працював опалювачем та обслуговував котел, що працював на твердому паливі (витрата вугілля 300-500 кг за зміну), на літній період переводився на посаду сторожа. Атестація робочого місця не проводилася (т.1, арк.справи 41).

За таких обставин, досліджені колегією суддів докази в сукупності не підтверджують доводи позивача про неправомірність рішення пенсійного органу про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах.

При цьому інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність висновків місцевого суду, тому не беруться апеляційним судом до уваги.

Колегія суддів приходить до висновку, що Управління в межах спірних правовідносин діяло відповідно до статті 19 Конституції України, керуючись під час виконання владних (управлінських) функцій нормами Закону № 1788-ХІІ.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У звязку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 23 лютого 2018 року у справі № 236/2752/17 залишити без змін.

Повне судове рішення - 23 травня 2018 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В.Сіваченко

Судді О.О.Шишов

ОСОБА_3