Справа № 826/12459/17
Суддя: Беспалов О.О.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача: Беспалова О.О.

суддів: Губської О.А., Парінова А.Б.

за участю секретаря: Присяжної Д.В.

представника позивача Коваль І.О., представника відповідача Безсмертної М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення не зазначений, дата складання повного тексту: 16 лютого 2018 року) у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління ДФС у місті Києві про скасування наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки від 21.09.2017 року № 9552.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити, вважаючи оскаржуване рішення незаконним, необґрунтованим та винесеним з порушенням норм матеріального права.

Апелянт погоджується з висновками суду першої інстанції щодо правомірності ненадання позивачем контролюючому органу витребуваних документів та про відсутність у відповідача підстав для винесення наказу про проведення перевірки.

Проте, на думку апелянта, наказ про проведення податкової перевірки безпосередньо призводить до виникнення певних обов'язків платника податків, тому може бути оскарженим в судовому порядку навіть після проведення перевірки.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного адміністративного суду не надходило.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а оскаржувану постанову суду - скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та було вірно встановлено судом першої інстанції, контролюючим органом на адресу позивача складено на направлено Лист-запит від 01.08.2017 року № 23972/10/26-15-14-04-05-14 «Про надання інформації (пояснень та їх документальних підтверджень)», в якому зазначено, що ГУ ДФС у м. Києві виявлено факти, які свідчать про недостовірність визначення ТОВ «Компані СФ» податкового кредиту по взаємовідносинах з контрагентом-постачальником ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» у сумі 358 233 грн., що містяться в податкових деклараціях з ПДВ за період квітень-травень 2017 року.

Позивачу запропоновано протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання даного листа, надати інформацію та її документальне підтвердження щодо правомірності формування вказаної суми податкового кредиту.

У відповідь на вказаний запит, позивач повідомив контролюючий орган про відмову в наданні витребуваних документів, з огляду на невідповідність листа-запита від 01.08.2017 року № 23972/10/26-15-14-04-05-14 вимогам п.73.3 Податкового кодексу України.

Наказом Головного управління ДФС у м. Києві було призначено проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Компанії СФ».

Надаючи правову оцінку діям контролюючого органу щодо призначення зазначеної перевірки, суд першої інстанції вірно встановив відсутність правових підстав для винесення оскаржуваного наказу.

Колегія суддів знаходить такі висновки суду першої інстанції обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Контролюючі органи та їх посадові особи при прийнятті рішень у тому числі наказів про проведення позапланової перевірки, зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Податкового кодексу України.

Статтею 78 Податкового кодексу України встановлений порядок проведення документальних позапланових перевірок, відповідно до якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких обставин, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків, якщо платник податків не надасть пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу, в якому зазначено виявлену недостовірність даних та відповідну декларацію протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (п.78.1.4).

Аналіз зазначених вище норм, дає змогу дійти висновку, що обов'язковою передумовою прийняття контролюючим органом наказу на проведення перевірки на підставі п.78.1.4 ПК України, є послідовність наступних подій: 1) виявлення контролюючим органом недостовірності даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків; 2) направлення платнику податків відповідного запиту; 3) не надання платником податків відповіді на такий запит протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту.

Пунктом 73.3 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право звернутися до платників податків та інших суб'єктів інформаційних відносин із письмовим запитом про подання інформації (вичерпний перелік та підстави надання якої встановлено законом), необхідної для виконання покладених на контролюючі органи функцій, завдань, та її документального підтвердження.

Такий запит підписується керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу і повинен містити:

1) підстави для надіслання запиту відповідно до цього пункту, із зазначенням інформації, яка це підтверджує;

2) перелік інформації, яка запитується, та перелік документів, які пропонується надати;

3) печатку контролюючого органу.

Письмовий запит про подання інформації надсилається платнику податків або іншим суб'єктам інформаційних відносин за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, виявлено недостовірність даних, що містяться у податкових деклараціях, поданих платником податків

Запит вважається належним чином врученим, якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Платники податків та інші суб'єкти інформаційних відносин зобов'язані подавати інформацію, визначену в запиті контролюючого органу, та її документальне підтвердження (крім проведення зустрічної звірки) протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем отримання запиту (якщо інше не передбачено цим Кодексом).

У разі якщо запит складено з порушенням вимог, визначених абзацами першим - п'ятим цього пункту, платник податків звільняється від обов'язку надавати відповідь на такий запит.

Як вбачається зі змісту запиту відповідача на отримання інформації, копія якого наявна в матеріалах справи, підставою для надіслання запиту стало те, що, керівником підприємства-контрагента надано пояснення про непричетність до ведення фінансово-господарської діяльності ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» та документального оформлення нереальної господарської операції з ТОВ «Компані СФ».

Також в запиті зазначено, що з аналізу ЄРПН не встановлено реальний рух товару.

Разом з цим, в контексті пп.1 абз.2 п.73.3 Податкового кодексу України в частині обов'язковості зазначення в запиті інформації, яка підтверджує підстави надіслання запиту, Окружний адміністративний суд міста Києва зазначає, що запит не містить в собі інформації про те, коли, ким, у кого конкретно та в рамках якої процедури відбирались пояснення щодо непричетності керівника ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» до господарської діяльності даного підприємства.

З інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, директором ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав» з 21.09.2016 року є ОСОБА_5. Оскільки запит про надання інформації охоплює період квітень-травень 2017 року, отже на час господарських взаємовідносин позивача з даним контрагентом, ОСОБА_5 була керівником ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав».

Позивачем надано до матеріалів справи копію нотаріально засвідченої заяви ОСОБА_5, зміст якої спростовує доводи контролюючого органу щодо непричетності вказаної особи до господарської діяльності ТОВ «Охоронна фірма «Вовкодав».

За таких обставин, позивач був звільнений від обов'язку надавати документи та пояснення на запит контролюючого органу, а тому, у відповідача відсутні законодавчо визначені підстави для призначення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Компані СФ» у зв'язку з ненаданням пояснень та їх документальних підтверджень на письмовий запит ГУ ДФС у м. Києві.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено протиправність оскаржуваного наказу ГУ ДФС у м. Києві від 21.09.2017 року.

Разом з тим, колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції про те, що оспорюваний наказ не підлягає скасуванню, оскільки був реалізований, а отже вичерпав свою дію виконанням, з огляду на те, що норми, які регулюють порядок та підстави проведення документальних невиїзних перевірок, не передбачають процедури допуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки. Такі перевірки здійснюються без обов'язкової участі платника податків, через що платник податків не в змозі висловити свою незгоду із правомірністю призначення щодо нього податкової перевірки до моменту її проведення. Тому питання щодо правомірності призначення та/або проведення невиїзної документальної перевірки має вирішуватись судом незалежно від того, чи відбулася така перевірка на час розгляду справи.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року у справі № 820/19845/14.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку та приймаються судом в якості належних.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення не у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а тому наявні підстави для його скасування.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З платіжних доручень № 1337 від 28 вересня 2017 року та № 1483 від 12 березня 2018 року вбачається, що товариством з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» сплачено судовий збір: за подачу адміністративного позову в розмірі 1600 грн.; за подачу апеляційної скарги в розмірі 2400 грн., які слід стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ».

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року (у справі за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» до Головного управління ДФС у місті Києві про визнання протиправним та скасування наказу задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2018 року скасувати.

Позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Компані СФ» задовольнити.

Скасувати наказ Головного управління ДФС у місті Києві від 21 вересня 2017 року № 9552 «Про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «Компані СФ».

Стягнути на користь товариства обмеженою відповідальністю «Компані СФ» () за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві () сплачений судовий збір у розмірі 4000 грн. (чотири тисячі гривень 00 копійок).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки, визначені ст. ст. 328, 329 КАС України.

Суддя-доповідач О.О. Беспалов

Суддя О.А. Губська

Суддя А.Б. Парінов

(Повний текст постанови складено 29.05.2018 р.)