Справа № 381/920/18
Суддя: Парінов А.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 381/920/18 Суддя (судді) першої інстанції: Чернишова Є.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О., Губської О.А.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до інспектора взводу 1, роти 1, батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, третя особа Головне управління Державної казначейської служби у Львівській області про визнання дій протиправними,скасування постанови та стягнення шкоди -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до інспектора взводу 1, роти 1, батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції, в якому просив суд:

- визнати протиправними дії інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта Брона Олега щодо тимчасового затримання належного ОСОБА_2 автомобіля та доставлення його на штрафмайданчик за адресою вул. Конюшинна, 13, м. Львів;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серії БР № 533191 від 17 березня 2018 року у вигляді штрафу в розмірі двохсот п'ятдесяти п'яти гривень;

- стягнути з Управління патрульної поліції у Львівській області завдану шкоду в сумі 2826 грн.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року позов задоволено.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Апелянт, посилаючись на неповне з'ясування судом першої інстанції обставин справи, просить скасувати оскаржувану постанову та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити.

З матеріалів справи вбачається, що постановою серії БР № 533191 від 17 березня 2018 року про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено штраф в розмірі 255 грн.

Підставою для винесення оскаржуваної постанови стало те, що позивач 17.03.2017 року о 14:00, керуючи транспортним засобом DAEWOO LANOS НОМЕР_3, здійснив стоянку за адресою м. Львів, пр. Свободи, 24 на зупинці для туристичних автобусів, чим унеможливив їх зупинку та стоянку та порушив п.п. «д» п.15.10 Правил дорожнього руху.

13.04.2017 року Львівська міська рада прийняла рішення № 298, яким вирішила розробити та погодити маршрут екскурсійних автобусів. На підставі вказаного рішення по пр. Свободи, 24 у м. Львові облаштовано зупинку таких автобусів.

Перед цією зупинкою розміщений дорожній знака 3.34 «Зупинку заборонено».

Факт правопорушення підтверджений відеозаписом події адміністративного правопорушення, що зроблений за допомогою персонального мобільного відеореєстратора моделі DMT1, який був закріплений на форменому одязі поліцейського, а також фотоматеріалами із зображенням дорожнього знака 3.34 «Зупинку заборонено», який поширює свою дію на місце стоянки автомобіля позивача.

З відзиву на адміністративний позов відповідача вбачається, що 17.03.2018 на екстрену службу « 102» надійшло повідомлення від водія екскурсійного автобуса про те, що транспортним засобом DAEWOO LANOS НОМЕР_3, здійснив стоянку за адресою м. Львів, пр. Свободи, 24 на зупинці для туристичних автобусів.

У зв'язку з цим поліцейський Горон О.С., який прибув на місце події, відібравши письмові пояснення у водія автобуса ОСОБА_5 та екскурсовода - ОСОБА_6, прийняв рішення про тимчасове затримання транспортного засобу шляхом його евакуації та, крім цього, було винесено оскаржувану постанову.

Вважаючи постанову про притягнення до адміністративної відповідальності та дії по евакуації транспортного засобу протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вимоги адміністративного позову ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що на місці стоянки відсутні заборонні знаки.

Приймаючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена відповідачем без наявності достатніх доказів правопорушення, за яке позивача притягнуто до адміністративної відповідальності.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваної постанови суду першої інстанції на підставі доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов'язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Згідно з п. 8.1 Правил дорожнього руху (далі - Правил) регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Підпунктом «д» п. 15.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306 передбачено, що зупинка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

З матеріалів справи вбачається, що перед зупинкою ексурсійних автобусів, де здійснив стоянку позивач, розташований інформаційно-вказівний знак 3.34 розділу Дорожні знаки Правил (зупинку заборонено).

З матеріалів фото та відеофіксації, наданих відповідачем разом з відзивом, вбачається, що позивачем дійсно було здійснено зупинку транспортного засобу, яким він керував, в межах дії знака 3.34 розділу Дорожні знаки Правил.

З огляду на викладене, колегія суддів зазначає, що позивачем було порушено правила зупинки, що підтверджується належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно зі ст. 222 КУпАП справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами 1, 2, 3 ст. 122, ст. 126 КУпАП, розглядають органи Національної поліції. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з ч. 2, ч. 3 та 4 ст. 258 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185 3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладене, дії відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови на місці вчинення правопорушення відповідають вимогам Закону.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Зупинка транспортного засобу позивача в межах дії заборонного знаку підтверджена доказами.

З огляду на викладене, підстави для скасування спірної постанови відсутні.

Суд першої інстанції наведеного не врахував, оскільки докази на підтвердження позивачем порушення ПДР були надані відповідачем після винесення рішення за наслідками розгляду спору по суті. Проте, такі докази мають значення для вирішення справи та підтверджують обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та які підлягають встановленню, а тому приймаються до уваги судом апеляційної інстанції.

Стосовно висновку суду першої інстанції про визнання протиправними дій інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта Брона Олега щодо тимчасового затримання належного ОСОБА_2 автомобіля та доставлення його на штрафмайданчик за адресою вул. Конюшинна, 13, м. Львів, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачені частинами першою, другою, третьою, четвертою, шостою і сьомою статті 121, частинами третьою, четвертою і п'ятою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху, або загрозу безпеці руху, порушення правил зупинки чи стоянки на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю), статтями 122-5, 124, 126, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130, статтями 132 1, 206 1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу України, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, або транспортний засіб розміщений на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. Про тимчасове затримання робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача правомірно було притягнуто до відповідальності на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В той же час, можливість тимчасового затримання транспортного засобу шляхом блокування або доставляння його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку передбачена лише у випадку порушення ч.ч. 4 і 5 ст. 122 КУпАП.

З огляду на викладене, у працівника поліції були відсутні правові підстави для евакуації автомобіля позивача.

У зв'язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання протиправними дій інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області лейтенанта Брона Олега щодо тимчасового затримання належного ОСОБА_2 автомобіля та доставлення його на штрафмайданчик за адресою вул. Конюшинна, 13, м. Львів.

Стосовно висновку суду першої інстанції про стягнення з Управління патрульної поліції у Львівській області шкоди в сумі 2826 грн. колегія суддів виходить з такого.

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч. 1 ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

На підтвердження матеріальної шкоди позивачем надано копії квитанцій від 19.03.2018 на суму 432 грн. (оплата за зберігання транспортного засобу у м. Львів) та на суму 720 грн. як на підтвердження оплати за послуги евакуатора (а.с. 13).

Оскільки позивачем обґрунтовано наявність причинного зв'язку між протиправними діями та заподіяною шкодою, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача матеріальної шкоди у розмірі 1152 грн.

В той же час, витрати на проживання та харчування позивача у розмір 1674 грн. стягненню не підлягають, оскільки не є належним чином підтвердженими.

Доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції та дають підстави вважати, що рішення суду першої інстанції прийняте при неповному з'ясуванні обставин справи, що мало наслідком неправильне вирішення справи в частині.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на те, що суд першої інстанції вирішив справу при неповному з'ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального права, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення - про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями ст.ст. 272, 286, 311, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 10 квітня 2018 року скасувати.

Прийняти нове рішення.

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Інспектора взводу 1 роти 1 батальйону 2 Управління патрульної поліції у Львівській області щодо тимчасового затримання автомобіля марки Daewoo Lanos, д.н.з. АІ6347 ЕВ, та доставлення його на штрафмайданчик.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції (79053, м. Львів, вул. Петфецького, 19) на користь ОСОБА_2, (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, місце проживання: АДРЕСА_1) 1152 грн. (одна тисяча сто п'ятдесят дві гривні, 00 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов
Судді О.О. Беспалов
О.А. Губська
Постанову в повному обсязі виготовлено 24.05.2018