Справа № 808/2157/17
Суддя: Садовий Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2018-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2018 року Справа № 808/2157/17 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Садового І.В.,

за участю секретаря судового засідання - Вельможко К.С.,

представника позивача: Дондик Г.П.,

представника відповідача: Хижняка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали адміністративної справи

за позовною заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «Хімтранс» (69009, м. Запоріжжя, вул. Павлокічкаська (Орджонікідзе), буд.55, кв.9, )

до: Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, )

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.05.2017 №, №,

ВСТАНОВИВ:

18.07.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «Хімтранс» (далі - позивач) звернулося до Запорізького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.05.2017 №, №.

Ухвалою суду від 19.07.2017 відкрито провадження в адміністративній справі №808/2157/17, закінчено підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи.

Провадження у справі неодноразово зупинялось за клопотаннями сторін для надання додаткових доказів.

Ухвалою суду від 10.01.2018 в процесі підготовчого провадження за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання по справі на 07.02.2018.

Ухвалою суду від 07.02.2018 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 21.02.2018.

Ухвалою суду від 21.02.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 06.03.2018.

У судовому засіданні 06.03.2018 оголошувалась перерва до 21.03.2018.

Ухвалою суду від 21.03.2018 провадження у справі зупинене за клопотанням представників сторін для примирення до 15.05.2018.

15.05.2018 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 15.05.2018, на підставі ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), судом проголошено вступну та резолютивну частину постанови.

У відповідності до вимог ч.1 ст.229 КАС України у відкритому судовому засіданні здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу «Камертон».

Представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, письмових пояснень, а також відповіді на відзив відповідача від 21.02.2018. Зокрема зазначив, що оскаржувані податкові повідомлення-рішення не відповідають чинному законодавству та підлягають скасуванню з огляду на невідповідність висновків перевірки представленим до перевірки документам. Представник позивача вказав, що усі контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій 2013-2014 рр. були юридичними особами за законодавством України, відомості про яких були включені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, були включені до Реєстру платників ПДВ, мали відповідні свідоцтва, видані податковими органами. Усі договори, укладені позивачем із контрагентами, виконані з обох сторін, що свідчить про дійсні наміри сторін та волевиявлення саме тих правовідносин, що передбачені такими договорами, а саме:

- товар згідно договорів відвантажений та отриманий покупцем, що підтверджується належним чином оформленими видатковими накладними та довіреностями на одержання товарно-матеріальних цінностей (далі - ТМЦ);

- надані послуги (виконані роботи) передані виконавцем та прийняті замовником згідно належним чином оформлених актів приймання-передачі наданих послуг;

- розрахунки проведені у безготівковій формі, що підтверджується наданими виписками банку;

- за датою поставки товару постачальником належним чином оформлені та надані покупцю податкові накладні, які згідно п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту;

- відсутні взаємні претензії щодо недопоставки (не оплати) товару (робіт, послуг).

На думку представника позивача, пред'явлені до перевірки документи є первинними документами у розумінні ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та повністю підтверджують факт здійснення операції і, відповідно, право товариства на включення до складу податкового кредиту сум ПДВ у складі вартості товарів (послуг), що у подальшому були використані при здійсненні господарської діяльності. В свою чергу, невиконання контрагентами позивача вимог законодавства не є підставою для позбавлення позивача на включення сум ПДВ за податковою накладною виписаною таким платником податку до податкового кредиту податку на додану вартість, у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо отримання такого відшкодування та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту. Також зазначив, що матеріали кримінального провадження не мають доказової сили для вирішення спірних питань платника податків із контролюючим органом, оскільки виключно вирок по кримінальному провадженню може бути належним доказом. Крім того, представник позивача вважає, що висновки щодо порушення позивачем податкового законодавства та визначення грошових зобов'язань по звітним періодам 2013, січня-листопада 2014 року є неправомірними, оскільки такі висновки здійснені в результаті перевірки, неправомірно проведеної після закінчення встановленого строку давності. На підставі викладеного просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у запереченнях по справі від 10.10.2017 та відзиві на позов від 07.02.2018. Зокрема зазначив, що за результатами перевірки позивача з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016 контролюючим органом встановлено, що надані до перевірки документи на підтвердження господарських взаємовідносин позивача з контрагентами складені з порушенням вимог законодавства, не містять юридичної сили, не можуть бути підставою для бухгалтерського і податкового обліку та подальшого декларування податкових показників з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість. Підставою таких висновків стали результати опрацювання баз даних контролюючого органу, а також інформація з даних реєстру судових рішень про наявність кримінальних проваджень, в яких фігурують контрагенти позивача. Враховуючи викладене, представник відповідача наполягає, що в первинних документах, виписаних контрагентами на адресу ТОВ «НВК «Хімтранс» зазначені господарські операції, які фактично не відбувались, а тому не мають юридичної сили. Щодо аргументів позивача про порушення строків давності проведення перевірки, зазначив, що акт документальної перевірки відображає лише виявлені порушення, а не визначає суму грошових зобов'язань. Тому в акті перевірки відображаються всі порушення, які були виявлені в ході документальної перевірки за період, який підлягав перевірці. В свою чергу сума грошового зобов'язання визначається шляхом прийняття контролюючим органом податкового повідомлення-рішення з урахуванням строків, передбачених нормами Податкового кодексу України. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, обставини якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

У період з 13.01.2017, терміном 10 робочих днів, на підставі наказу Головного управління ДФС у Запорізькій області №1356 від 30.12.2016 та відповідно до плану-графіку проведення документальних планових перевірок суб'єктів господарювання, проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ «НВК «Хімтранс» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами вказаної перевірки було складено акт перевірки №245/08-01-14-01/38461109 від 28.04.2017 (а.с.32-32-112, т.1).

Зокрема, перевіркою встановлено порушення позивачем:

- п.138.2, п.138.4, п.138.6, п.138.8 ст.138, п.п.139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «НВК «Хімтранс» занижено податок на прибуток, що підлягає сплаті до бюджету за перевіряємий період на загальну суму 3079843 грн., у т.ч. по періодах: 2013 р. у сумі 2939993 грн., 2014 р. - 139850 грн.;

- п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, в результаті чого ТОВ «НВК «Хімтранс» занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 529243 грн., у т.ч. по періодах: січень 2013 - 2300 грн., березень 2013 р. - 7743 грн., квітень 2013 р. - 45183 грн., травень 2013 р. - 68017 грн., липень 2013 р. - 406000 грн.

За результатами перевірки та на підставі відомостей вищезазначеного акту перевірки контролюючим органом було винесено податкові повідомлення-рішення:

- № від 29.05.2017, яким збільшено суму грошового зобов'язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств на загальну суму 174812,50 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у сумі 139850 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 34962,50 грн. (а.с.27, т.1);

- № від 29.05.2017 про збільшення суми грошового зобов'язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 85021, 25 грн., в тому числі за податковими зобов'язаннями у сумі 68017 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями у сумі 17004,25 грн. (а.с.28, т.1).

Не погодившись із висновками контролюючого органу, ТОВ «НВК «Хімтранс» звернувся з даним позовом до суду.

Всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши надані позивачем та відповідачем докази, суд приходить до наступних висновків.

Як свідчать матеріали акту перевірки, порушення виявлені при перевірці відображення в податковому обліку господарських відносин ТОВ «НВК «Хімтранс» з ТОВ «АКВІЛЕЯ» (), ТОВ «СТАР 2012» (), ТОВ «Грейн опт» (), ТОВ «ТД Норден Груп» (), ТОВ «ТД «Білецьких» ().

Перевіркою встановлено, що ТОВ «НВК «Хімтранс» мало взаємовідносини з вищезазначеними контрагентами, які здійснювали постачання запчастин та послуг пов'язаних з ремонтом та обслуговуванням тепловозів, та відображало такі операції у власній податковій звітності з ПДВ:

1. За період з 01.01.2013 по 30.09.2016 ТОВ «НВК «Хімтранс» відобразило в податковій звітності операції з ТОВ «АКВІЛЕЯ» () на суму ПДВ 62943 грн.

На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «АКВІЛЕЯ» (), а також правомірності включення операцій з вказаним контрагентом до податкової звітності з ПДВ суду надано виписки по рахунку, платіжні доручення, податкові накладні, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) за договором №02-А/13 від 21.01.2013 (а.с.175-192, т.2). Слід зазначити, що власне самого договору, на підставі якого були виписані вказані документи, суду не надано.

За результатами перевірки контролюючим органом було встановлено, що :

- ТОВ "АКВІЛЕЯ" () перебуває на обліку в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, зареєстроване 11.04.2012, має стан «8», що свідчить про відсутність за місцезнаходженням;

- звіт про фінансовий результат підприємством не надавався. Основні засоби, необхідні трудові ресурси, технічний та кваліфікований персонал, що необхідний для здійснення діяльності в значних обсягах у підприємства відсутній;

- проведеним аналізом баз даних наявних у контролюючому органі встановлено, що ТОВ "АКВІЛЕЯ» не декларувало взаємовідносини з неплатниками ПДВ та фізичними особами за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, тобто придбання товару у неплатників ПДВ та фізичних осіб не відбувалось;

- протягом 2013 року підприємство формувало податковий кредит за рахунок придбаного товару з різноманітною номенклатурою, який фактично в подальшому не був реалізований, а оформлювало документи на реалізацію зовсім іншого товару, послуг, за результатами чого формує витрати та податковий кредит суб'єктам господарювання-покупцям.

За даними реєстру судових рішень наявні наступні кримінальні провадження, в яких фігурує ТОВ "АКВІЛЕЯ":

кримінальне провадження № 0000056 від 19.08.2014, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.212 КК України;

кримінальне провадження № 0000035 від 26.08.2015, за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст. 212 КК України;

кримінальне провадження № 0000202 за фактом вимагання за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України;

кримінальне провадження № 0000017 від 12.03.2015, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України;

кримінальне провадження № 0000056 від 19.08.2014, за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчиненого в особливо великому розмірі, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених вищевказаних ст. КК України.

Також у ході кримінального слідства встановлено, що ТОВ "Старт Альянс" () м. Запоріжжя, та ТОВ "АКВІЛЕЯ" () м. Запоріжжя створені та використані з метою прикриття незаконної діяльності. Також встановлено, що ці підприємства входять до "конвертаційного центру", який виявлено у 2013 р. співробітниками УБОЗ ГУМВС України у Запорізькій області. У період діяльності "конвертаційного центру" директором, засновником та головним бухгалтером ТОВ "Старт Альянс" та ТОВ "Аквілея" була особа, яка надала показання про те, що вона не має ні якого відношення до діяльності ТОВ "Старт Альянс" та ТОВ "Аквілея". ТОВ "Старт Альянс" здійснювало свою діяльність до січня 2013 р. та ТОВ "Аквілея" здійснювало свою діяльність до грудня 2013 р. Також встановлено, що у жовтні 2013 р. відносно посадових осіб вищевказаних підприємств порушено кримінальну справу № 0000202 за ч.2 ст.205 КК України.

Вказані факти у вищевказаних кримінальних провадженнях дали підстави контролюючому органу вважати, що ТОВ «АКВІЛЕЯ» створено та здійснювало фінансово-господарську діяльність з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, створюючи незаконний податковий кредит своїм контрагентам та створило умови для недоотримання коштів Державним бюджетом України.

2. За період з 01.01.2013 по 30.09.2016 ТОВ «НВК «Хімтранс» відобразило в податковій звітності операції з ТОВ «СТАР 2012» () на суму ПДВ 2300 грн.

Суду не надано та матеріали справи не місять жодного документу бухгалтерського обліку, який міг би підтвердити господарські взаємовідносини позивача з ТОВ «СТАР 2012» (), а також правомірність включення операцій з вказаним контрагентом до податкової звітності з ПДВ.

За результатами перевірки контролюючим органом було встановлено, що :

- ТОВ «СТАР 2012» () перебуває на обліку в Запорізькій ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області, зареєстроване 11.04.2012, має стан «16», що свідчить про припинення/ліквідації/закриття юридичної особи;

- остання звітність подана за вересень 2013 року;

- звіт про фінансовий результат підприємством не надавався. Основні засоби, необхідні трудові ресурси, технічний та кваліфікований персонал, що необхідний для здійснення діяльності в значних обсягах у підприємства відсутній;

- проведеним аналізом баз даних наявних у контролюючому органі встановлено, що ТОВ «СТАР 2012» не декларувало взаємовідносини з неплатниками ПДВ та фізичними особами за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, тобто придбання товару у неплатників ПДВ та фізичних осіб не відбувалось;

- протягом 2013 року підприємство формувало податковий кредит за рахунок придбаного товару з різноманітною номенклатурою, який фактично в подальшому не був реалізований, а оформлювало документи на реалізацію зовсім іншого товару, послуг, за результатами чого формує витрати та податковий кредит суб'єктам господарювання-покупцям.

За даними реєстру судових рішень наявне кримінальне провадження, в якому фігурує ТОВ «СТАР 2012» (): кримінальне провадження №00000035 від 26.08.2015 за ознаками ч. 3 ст. 212 КК України за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктів підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, вчиненого в особливо великому розмірі, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених вищевказаних ст. КК України.

З наведених підстав контролюючий орган прийшов до висновку про неможливість ТОВ «СТАР 2012» протягом періоду, що перевірявся виконувати послуги та поставляти товар на адресу ТОВ «НВК «Хімтранс».

3. За період з 01.01.2013 по 30.09.2016 ТОВ «НВК «Хімтранс» відобразило в податковій звітності операції з ТОВ «Грейн опт» () на суму ПДВ 464000 грн.

На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «Грейн опт» (), а також правомірності включення операцій з вказаним контрагентом до податкової звітності з ПДВ суду надано виписку банку по рахунку №6254 ТОВ «НВК «Хімтранс» з 01.04.2013 по 30.06.2013, платіжні доручення, податкові накладні, акти-приймання передачі (а.с.193-253, т.2).

Слід зазначити, що власне самого договору, на підставі якого були виписані вказані документи, суду не надано.

За результатами перевірки контролюючим органом було встановлено, що :

- ТОВ «Грейн опт» () перебуває на обліку в Маріупольській ОДПІ (Західно-Донецьке відділення), зареєстроване 31.01.2013, має стан «12», що свідчить що підприємство припинено, але не знято з обліку;

- звіт про фінансовий результат підприємством не надавався. Основні засоби, необхідні трудові ресурси, технічний та кваліфікований персонал, що необхідний для здійснення діяльності в значних обсягах у підприємства відсутній; податковий розрахунок за формою 1-ДФ не надавався;

- доходи підприємства не задекларовано;

- проведеним аналізом баз даних наявних у контролюючому органі встановлено, що ТОВ «Грейн опт» не декларувало взаємовідносини з неплатниками ПДВ та фізичними особами за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, тобто придбання товару у неплатників ПДВ та фізичних осіб не відбувалось;

- протягом 2013 року підприємство формувало податковий кредит за рахунок придбаного товару з різноманітною номенклатурою, який фактично в подальшому не був реалізований, а оформлювало документи на реалізацію зовсім іншого товару, послуг, за результатами чого формує витрати та податковий кредит суб'єктам господарювання-покупцям.

За даними реєстру судових рішень наявні кримінальні провадження, в яких фігурує ТОВ «Грейн опт»:

- № 0000008 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України;

- № 0000030 від 07.08.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України;

- №0000450 від 05.06.2015 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України;

- №0000202 від 03.10.2013 за фактом вимагання, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктами підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шлях, вчиненого в особливо великому розмірі.

За інформацією отриманою в процесі перевірки, ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя накладено арешт на грошові кошти, які знаходяться на банківських рахунках ТОВ "Грейн Опт" (), які відкрито у філії Запорізьке РУ АТ "Банк "Фінанси та кредит", МФО 383731, за адресою: м. Запоріжжя, вул. 40 років Радянської України, буд. 39.

Вказані факти у вищевказаних кримінальних провадженнях дали підстави контролюючому органу вважати, що вищезазначене підприємство створено та здійснювало фінансово-господарську діяльність з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, створюючи незаконний податковий кредит своїм контрагентам та створювало умови для недоотримання коштів Державним бюджетом України.

4. На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «ТД Білецьких» () суду надано:

Договір підряду №30/07/2013 від 30.07.2013 (а.с.105-108, т.2);

Договір підряду №21-06/2013 від 21.06.2013 (а.с.93-96, т.2);

Договір підряду №18-07/2013 від 18.07.2013 (а.с.97-100, т.2);

Договір підряду №09-10/2013 від 09.10.2013 (а.с.85-89, т.2);

Договір підряду №13-10/2013 від 13.10.2013 (а.с.101-104, т.2);

Договір підряду №14-10/2013 від 14.10.2013 (а.с.90-92, т.2);

Договір підряду №16-09/2013 від 16.09.2013 (а.с.109-112, т.2).

Аналіз вищевказаних договорів свідчить про домовленість сторін виконати ремонтні роботи з/д техніки за завданням замовника та прийняти і сплатити виконану роботу.

На виконання умов вказаних договорів позивачем надано суду: виписку банку по рахунку №6254 ТОВ «НВК «Хімтранс» з 01.10.2013 по 31.12.2013, платіжні доручення, податкові накладні, акти приймання передачі (а.с.113-174, т.2).

За результатами перевірки контролюючим органом було встановлено, що :

- ТОВ «ТД Білецьких» () перебуває на обліку у Шевченківському р-ні м. Дніпра, зареєстроване 31.02.2013, має стан «11», що свідчить що підприємство припинено, але не знято з обліку;

- звіт про фінансовий результат підприємством не надавався. Основні засоби, необхідні трудові ресурси, технічний та кваліфікований персонал, що необхідний для здійснення діяльності в значних обсягах у підприємства відсутній; податковий розрахунок за формою 1-ДФ не надавався;

- проведеним аналізом баз даних наявних у контролюючому органі встановлено, що ТОВ «ТД Білецьких» не декларувало взаємовідносини з неплатниками ПДВ та фізичними особами за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, тобто придбання товару у неплатників ПДВ та фізичних осіб не відбувалось;

- протягом 2013 року підприємство формувало податковий кредит за рахунок придбаного товару з різноманітною номенклатурою, який фактично в подальшому не був реалізований, а оформлювало документи на реалізацію зовсім іншого товару, послуг, за результатами чого формує витрати та податковий кредит суб'єктам господарювання-покупцям.

За даними реєстру судових рішень наявні кримінальні провадження, в яких фігурує ТОВ «ТД Білецьких»:

- № 0000020 від 23.02.2015 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.212 КК України;

- № 00000004 від 05.01.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України;

- №0000039 від 23.04.2015 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч.3 ст. 212 КК України;

- №0000158 від 28.11.2014 про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктами підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шлях, вчиненого в особливо великому розмірі.

Вказані факти у вищевказаних кримінальних провадженнях дали підстави контролюючому органу вважати, що вищезазначене підприємство створено та здійснювало фінансово-господарську діяльність з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, створюючи незаконний податковий кредит своїм контрагентам та створювало умови для недоотримання коштів Державним бюджетом України.

5. На підтвердження господарських взаємовідносин з ТОВ «ТД Норден Груп» () суду надано:

Договір №16-12/13 НГ від 16.12.2013 (а.с.200-202, т.1);

Договір №12-11/13 НГ від 12.11.2013(а.с.203-205, т.1);

Договір №11-11/13 НГ від 11.11.2013 (а.с.205-208, т.1);

Договір №08-11/13 НГ від 08.11.2013 (а.с.223-228, т.1);

Договір №03-11/13 НГ від 03.11.2013 (а.с.209-214, т.1);

Договір №02-11/13 НГ від 02.11.2013 (а.с.214-216, т.1);

Договір №01-11/13 НГ від 01.11.2013 (а.с.217-219, т.1);

Договір №05-11/13 НГ від 05.11.2013 (а.с.220-222, т.1);

Договір №26-11/13 НГ від 26.11.2013 (а.с.261, т.1);

Договір №02-10/13 НГ на оренду тепловоза серії ТГМ-6А з правом викупу від 02.10.2013 (а.с.229-232, т.1)

Договір про надання послуг №03-10/13 НГ від 03.10.2013 (а.с.235-238, т.1);

Договір №05-11/13 НГ від 05.11.2013 (а.с.245-246, 249 т.1);

Договір підряду №07-11/13 НГ від 07.11.2013 (а.с.252-254, т.1).

На виконання умов вказаних договорів позивачем надано суду: видаткові накладні, акти надання послуг, кошторисні калькуляції, виписки з рахунку, платіжні доручення, податкові накладні, акти приймання-передачі, акти звірки взаємних документів (а.с.233-234, 239-244, 247-248, 250-252, 255-260, 262-277, т.1; 1-84, т.2).

Також позивачем було надано заяву директора ТОВ «ТД Норден Груп» Савченка Д.В., в якій він підтвердив, що за період з 02.10.2013 по 01.02.2014 між підприємствами було укладено договори : №02-10/13 НГ від 02.10.2013, №03-10/2013 від 03.10.2013, №05-11/13НГ від 05.11.2013, №07-11/13НГ від 07.11.2013, №26-11/13 НГ від 26.11.2013; діяльність підприємства супроводжувалась належним чином складеними документами, а також те, що були сплачені податки і задекларовані прибутки у повному обсязі (а.с.199).

За результатами перевірки контролюючим органом було встановлено, що :

- ТОВ «ТД Норден Груп» () перебуває на обліку у Тернопільській ОДПІ ГУ ДФС у Тернопільській області, зареєстроване 23.10.2013, має стан «0» - платник податків за основним місцем обліку.

- звіт про фінансовий результат за 2014 рік підприємством надано. Основні засоби, необхідні трудові ресурси, технічний та кваліфікований персонал, що необхідний для здійснення діяльності в значних обсягах у підприємства відсутній; податковий розрахунок за формою 1-ДФ не надавався;

- проведеним аналізом баз даних наявних у контролюючому органі встановлено, що ТОВ «ТД Норден Груп» не декларувало взаємовідносини з неплатниками ПДВ та фізичними особами за період з 01.01.2013 по 30.09.2016, тобто придбання товару у неплатників ПДВ та фізичних осіб не відбувалось;

- протягом 2013 року підприємство формувало податковий кредит за рахунок придбаного товару з різноманітною номенклатурою, який фактично в подальшому не був реалізований, а оформлювало документи на реалізацію зовсім іншого товару, послуг, за результатами чого формує витрати та податковий кредит суб'єктам господарювання-покупцям.

За даними реєстру судових рішень наявні кримінальні провадження, в яких фігурує ТОВ «ТД Норден Груп»:

- №0000095 від 24.10.2014 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.212 КК України;

- №0000109 від 14.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.205 КК України;

- №0000077 від 04.07.2014, №0000039 від 23.04.2015 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 205, ч.1,3 ст. 212 КК України;

- №0000004 від 05.01.2015 про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.212, ч.2 ст.205, ч.5 ст.27, ч.3 ст.212 КК України за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктами підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шлях, вчиненого в особливо великому розмірі.

Вказані факти у вищевказаних кримінальних провадженнях дали підстави контролюючому органу вважати, що вищезазначене підприємство створено та здійснювало фінансово-господарську діяльність з метою прикриття незаконної діяльності підприємств реального сектору економіки, створюючи незаконний податковий кредит своїм контрагентам та створювало умови для недоотримання коштів Державним бюджетом України.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов'язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов'язаних з визначенням об'єктів оподаткування та/або податкових зобов'язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов'язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, об'єктом оподаткування податком на прибуток є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Відповідно до п.138.2 ст.138 Податкового кодексу України витрати, які враховуються для визначення об'єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку та інших документів.

При цьому , відповідно до п.п.139.1.9 п.139 ст.139 Податкового кодексу України не включаються до складу витрат витрати, не підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими первинними документами, обов'язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум витрат є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Таким чином, витрати для цілей визначення об'єкта оподаткування податком на прибуток мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Водночас за відсутності факта придбання послуг або в разі, якщо придбані послуги не призначені для використання у господарській діяльності платника податку, відповідні суми не можуть включатися до складу витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування, навіть за наявності формально складених, але недостовірних документів або сплати грошових коштів.

З огляду на вищенаведене, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту.

Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Відповідно до пп. 14.1.181 п. 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов'язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно з п.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв'язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті); придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п.198.6 ст.198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв'язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Статтею 3 Закону України №996-ІV від 16.07.1999 "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (далі - Закон №996-ІV) передбачено, що бухгалтерський облік є обов'язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №996-ІV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Статтею 1 Закону № 996-ХІV визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону № 996-ХІV, первинні документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях та повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, для надання юридичної сили і доказовості, первинні документи повинні бути складені відповідно до вимог чинного законодавства та не порушувати публічний порядок.

Крім того, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Згідно зі ст. 1 Закону №996-ХІV господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов'язань, власному капіталі підприємства.

Таким чином, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Господарського кодексу України, господарська діяльність - це діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України господарську діяльність визначено як діяльність особи, що пов'язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Підтвердженням реального здійснення господарської операції є первинні документи, які свідчать про фактичну поставку товарів продавцем та їх отримання покупцем, документи, підтверджуючі використання вказаних товарів у власній господарській діяльності.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов'язані з рухом активів, зміною зобов'язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Тобто, необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг, робіт) сум податку на додану вартість до податкового кредиту є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності, який має бути фактично здійсненим і підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Про відсутність реального характеру відповідних операцій можуть свідчити підтверджені доказами доводи податкового органу, зокрема, про наявність таких обставин: неможливість здійснення платником податку зазначених операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності, відсутність у платника податку необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, економічної діяльності в силу відсутності управлінського або технічного персоналу, основних коштів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів, облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов'язані з виникненням права на податковий кредит або бюджетне відшкодування, якщо для даного виду діяльності також потрібне здійснення і облік інших господарських операцій, здійснення операцій з товарно-матеріальними цінностями, які не вироблялися або не могли бути вироблені в обсязі, зазначеному платником податку в документах обліку.

З матеріалів справи вбачається, що жоден із контрагентів позивача не має достатню кількість технічних та фізичних можливостей для надання послуг та поставку товарів позивачу за перевіряємий період.

Доказів використання отриманих товарів/послуг у власній господарській діяльності суду також не надано.

При цьому, контролюючим органом наведено докази фігурування контрагентів позивача у кримінальних провадженнях за фактами фіктивного підприємництва, тобто створення або придбання суб'єктами підприємницької діяльності (юридичних осіб) з метою прикриття незаконної діяльності, що заподіяло велику матеріальну шкоду державі та легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шлях, вчиненого в особливо великому розмірі.

В матеріалах справи містяться відповіді на запити Головного управління ДФС у Запорізькій області стосовно отримання інформації по кримінальним провадженням стосовно контрагентів позивача, які свідчать про їх причетність до «конвертаційного центру», що були зареєстровані та придбані невстановленими особами з метою прикриття незаконної діяльності (а.с.13-14, т.3).

Зазначені обставини свідчать про те, що що фактично дані бухгалтерського та податкового обліку сформовані позивачем по взаємовідносинам з зазначеними контрагентами за відсутності реально вчинених господарських операцій та на підставі первинних документів, які не можна вважати належно оформленими та підписаними повноважною особою.

Виходячи із системного аналізу вищезазначених норм матеріального права та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що подані позивачем первинні документи бухгалтерського та податкового обліку не є достатніми доказами фактичного виконання операцій; спірні господарські операції не підтверджені належними первинними документами, що в сукупності з виявленими контролюючим органом фактами щодо діяльності контрагентів позивача свідчить про безтоварність господарських операцій, що виключає правомірність їх відображення у податковому обліку цього товариства.

Крім того, суд враховує, що постановою Апеляційного суду Запорізької області від 27.11.2017 по справі №332/1620/17 доведено вину ОСОБА_5 (головного бухгалтера ТОВ «НВК «Хімтранс») у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що полягало у порушенні порядку ведення податкового обліку, який полягав: у завищенні витрат, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування по податку на прибуток, внаслідок включення до складу інших витрат, чим порушено вимоги п.138.2, п.138.4, п.138.6 п.138.8 ст.138, п.п. 139.1.9 п.139.1 ст.139 Податкового кодексу України; заниження ПДВ внаслідок включення до складу податкового кредиту з ПДВ сум податку, які не підтверджені відповідним чином оформленими документами, чим порушено вимоги п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.201.1, п.201.4, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України (а.с.29-32, т.3).

Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 по справі №332/580/17 ОСОБА_6 (директора ТОВ «НВК «Хімтранс») визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Судом встановлено порушення порядку ведення податкового обліку, а саме: завищено витрати, що враховуються при визначенні об'єкта оподаткування з податку на прибуток внаслідок: включення до складу інших витрат, в результаті чого підприємством занижено податок на прибуток на загальну суму 3079843 грн., у т.ч. по періодах: 2013 - у сумі 2939993 грн., 2014 - 139850; занижено податок на додану вартість на загальну суму 52943 грн., в тому числі по періодам: січень 2013 р. - 2300 грн., березень 2013 р. - 7743 грн., квітень 2013 р. - 45183 грн., травень 2013 р. - 68017 грн., липень 2013 р. - 406000 грн.

Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 17.11.2017 по вказаній справі у поновленні ОСОБА_6 строків на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.07.2017 відмовлено, а апеляційну скаргу разом з доданими до неї документами повернуто апелянту (а.с.27-28, т.3).

Суд зазначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст.78 КАС України).

Крім того, матеріли перевірки свідчать про те, що ТОВ «НВК «Хімтранс», відповідно до норм Податкового кодексу України, було застосовано податковий компроміс по податку на додану вартість по контрагентам-постачальникам: ТОВ «Грейн-опт», ТОВ «ТД «Білецьких», ТОВ «ТД «Норден Груп».

Отже, позивачем самостійно визнано заниження податку на додану вартість у періоди, що підлягали перевірці по операціям з ТОВ «Грейн-опт» (за період серпень-листопад 2013 р., ТОВ «ТД «Білецьких» (листопад-грудень 2013 р.), ТОВ «ТД «Норден Груп» (лютий 2014 року).

Таким чином, оскільки відповідачем погоджено застосування процедури податкового компромісу, на підставі поданих позивачем заяв, за заниження податкових зобов'язань за спірний період, такі зобов'язання не підлягають оскарженню.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи правову оцінку спірним рішенням відповідача, суд виходить з приписів ч. 2 ст.2 КАС України, відповідно до яких встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 3 ст. 2 КАС України, основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з'ясування всіх обставин у справі.

Частиною 1 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. (ч.2 ст.77 КАС України).

З огляду на зазначені приписи законодавства, суд дійшов висновку, що матеріали надані відповідачем в обґрунтування підстав складання акту перевірки та правомірності винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, є належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами порушень позивачем норм податкового законодавства в перевіряємому періоді при вчиненні ним господарських операцій з контрагентами, переліченими в акті перевірки.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні (ч.1). Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили (ч.2). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності(ч.3).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що висновки, зроблені відповідачем в акті перевірки від 28.04.2017, підтверджені доказами, отриманими в ході судового розгляду справи, у зв'язку з чим оскаржувані податкові повідомлення-рішення прийняті відповідачем на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

За таких обставин, виходячи з системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ТОВ «НВК «Хімтранс».

У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати відносяться на позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8-10, 14, 90, 139, 143, 241-246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-виробничий комплекс «Хімтранс» (69009, м. Запоріжжя, вул. Павлокічкаська (Орджонікідзе), буд.55, кв.9, ) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд.166, ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 29.05.2017 №, №, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п'ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 25.05.2018.

Суддя І.В.Садовий