Справа № 211/2323/17(2-а/211/150/17)
Суддя: Анцупова Т.О.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2018 року

м. Київ

справа № 211/2323/17(2-а/211/150/17)

адміністративне провадження № К/9901/7041/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Анцупової Т. О.,

суддів: Коваленко Н. В., Кравчука В. М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в касаційній інстанції адміністративну справу №211/2323/17 (2-а/211/150/17)

за позовом ОСОБА_2 до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, третя особа - фізична особа-підприємець ОСОБА_4,

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (у складі суддів Семененка Я. В., Бишевської Н. А., Добродняк І. Ю.) від 19 грудня 2017 року, встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. У травні 2017 року ОСОБА_2 звернулась до суду з адміністративним позовом до Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області, в якому просила:

- визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови у призначені їй пенсії відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, відображене у Протоколі від 26 травня 2016 року № 6 про відмову в призначенні їй пенсії відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов'язати відповідача призначити та виплатити їй пенсію за віком на пільгових умовах у відповідності до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», здійснивши нарахування з 17 травня 2016 року.

2. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала про неправомірну відмову відповідача у призначені їй пенсії на пільгових умовах, оскільки вона має право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з тим, що з 24 лютого 2016 року була зайнята на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві, а її семеро дітей досягли 14-річного віку.

3. Постановою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року адміністративний позов задоволено у повному обсязі.

4. Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року задоволено апеляційну скаргу Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області; постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року скасовано; прийнято нову постанову; у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

5. Не погоджуючись з рішенням апеляційного суду, ОСОБА_2 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року і залишити в силі постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року.

6. Ухвалою Верховного Суду від 30 січня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою та установлено десятиденний строк з моменту отримання вказаної ухвали для подачі відзиву на касаційну скаргу.

7. 20 лютого 2018 року на адресу суду надійшов відзив головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому відповідач просить:

- здійснити заміну відповідача по справі № 210/1513/17 з Криворізького об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області () на головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області ();

- постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року залишити без змін, касаційну скаргу ОСОБА_2 - без задоволення.

8. Станом на 23 травня 2018 року відзив від третьої особи на адресу суду не надійшов.

9. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2018 року справу призначено до касаційного розгляду в порядку письмового провадження.

IІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

10. Судами попередніх інстанцій встановлено, що що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, народила та виховує сімох дітей, що підтверджується свідоцтвами про народження останніх /а.с.13-17/:

- ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_8;

- ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2;

- ОСОБА_7 - ІНФОРМАЦІЯ_3;

- ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_4;

- ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_5;

- ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_6;

- ОСОБА_11 - ІНФОРМАЦІЯ_7

Усі діти досягли 14-річного віку.

11. Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_2 у періоди:

- з 07 липня 1984 року по 30 квітня 1987 року навчалася в Омському технікумі;

- з 23 червня 1987 року по 03 вересня 1990 року працювала на посадах техніка та інженера в Омському державному проектному інституті;

- з 08 жовтня 1991 року по 26 серпня 2015 року працювала електромонтером по ремонту та обслуговуванню електрообладнання на різних дільницях ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»;

- 24 лютого 2016 року прийнята підсобним робітником згідно трудового договору від 24 лютого 2016 року, укладеним з ФОП ОСОБА_4.

12. Відповідно до умов трудового договору між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 24 лютого 2016 року, укладеного між ОСОБА_2 (Працівник) та ОСОБА_4 (Фізична особа), ОСОБА_2 зобов'язана виконувати роботу підсобного робітника з висадки рослин, чагарників, обробки ґрунту, внесенні добрив /а.с 12/. Звільнена за власним бажанням 30 вересня 2016 року.

13. 17 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та доданими до неї документами.

14. Рішенням УПФУ в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, оформленим протоколом від 26 травня 2016 року № 6 позивачу відмовлено у призначені пенсії. У вказаному протоколі зазначено, що Заявниця надала трудову книжку, копію диплома, копії свідоцтва про народження сімох дітей, копію виписки з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, копію трудового договору між працівником і фізичною особою-підприємцем, яка використовує найману працю.

15. Відповідач мотивував своє рішення тим, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 право на пенсію мають жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві: колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання. Працівниками сільськогосподарського виробництва вважаються працівники, які зайняті на роботах в колективних сільськогосподарських підприємствах або зайняті як робітники в радгоспах, в підсобних сільськогосподарських підприємствах заводів, фабрик, відповідних пунктів, птахофабрик, кінних і племенних заводів, що виробляють сільськогосподарську продукцію. «Фізична особа-підприємець» не підлягає під вищезазначений перелік» /а.с. 8/.

16. Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

IІІ. ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

17. Оцінюючи доводи сторін, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що позивач має право на пенсію передбачену п. «ж» ст. 13 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», оскільки вона працювала повний робочий день на виробництві в господарстві ФОП ОСОБА_4 підсобним працівником та виконувала сільськогосподарські роботи, висаджувала рослини, обробляла грунт, займалася внесенням добрив, крім того виховала сімох дітей, що підтверджено матеріалами справи.

18. В своїй оцінці суд першої інстанції врахував положення національного законодавства:

- пунктом «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

- відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 (далі - Постанова № 244), жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу (п. 1).

- право на пенсію на вказаних у пункті 1 Постанови № 244 на пільгових умовах мають жінки, як зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві у колгоспах, державних господарствах, міжгосподарських підприємствах, кооперативах, орендних колективах, а також в фермерських та інших господарствах незалежно від форм власності та господарювання (п. 2).

19. Судом першої інстанції встановлено, що ФОП ОСОБА_4 зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 28 травня 2014 року, номер запису 0004283, адреса реєстрації - буд. АДРЕСА_1. Основна діяльність відповідно до класифікатору видів економічної діяльності ДК 009:2010, затвердженого наказом Держспоживстандарту України 11 жовтня 2010 року № 457 із змінами та доповненнями «Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев, чагарників, що відноситься до секції «Сільське господарство». Таким чином, з 24 лютого 2016 року позивач була зайнята на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві /а.с. 9/.

20. Крім того, судом зазначено, що Постанова № 244 не містить тексту «Працівниками сільськогосподарською виробництва вважаються працівники, які зайняті на роботах в колективних сільськогосподарських підприємствах або зайняті як робітники в радгоспах, в підсобних сільськогосподарських: підприємствах заводів, фабрик, відповідних пунктів, птахофабрик, кінних і племенних заводів, що виробляють сільськогосподарську продукцію», на який посилається відповідач у оскаржуваному рішенні. Тому такі висновки відповідача суд тлумачив, як домисли.

21. Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив із відсутності у позивача права на призначення пенсії на підставі п.«ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у зв'язку з тим, що діти позивача досягли 14-річного віку до працевлаштування позивача у ФОП ОСОБА_4, а перебування у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем, згідно Постанови № 244, не є підставою для призначення пенсії згідно п. «ж» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

22. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вид пільгового пенсійного забезпечення, передбачений п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлений законодавцем саме для осіб, які постійно працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей (з урахуванням положень Порядку - виховали дітей до 14-річного віку).

23. Апеляційний суд зазначив, що виховання дітей та праця у сільськогосподарському виробництві, з метою реалізації вказаної норми права, повинні бути взаємопов'язані. Тобто, виховання дітей повинно здійснюватися особою у період її роботи у сільськогосподарському виробництві. При іншому тлумаченні вказаної норми права, на думку суду, передбачене законодавцем пільгове пенсійне забезпечення, втрачає свій сенс, як певне заохочення для осіб, які зайнятті саме у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей, оскільки, у такому випадку будь-яка особа, яка виховувала п'ятеро і більше дітей віком до 14-річного віку і до досягнення дітьми такого віку жодного дня не працювала у сільськогосподарському виробництві, може працевлаштуватися до сільськогосподарського підприємства та претендувати на пільгове пенсійне забезпечення, навіть за умови праці на такому підприємстві протягом одного дня.

IV. ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

24. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що:

- постанова від 16 травня 1992 року № 244 не містить тексту, на який посилався відповідач у оскаржуваному рішенні, як на підставу для відмови у призначенні пенсії. Вказані обставини самі по собі беззаперечно вказують на наявність підстав для визнання незаконними дій відповідача при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії за її заявою та скасування прийнятого рішення;

- ні п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ні постанова Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 не містить вимог щодо обов'язкової праці жінок у сільськогосподарському виробництві саме на час виховання 5-тьох дітей та жодним чином не ставить право на пільгову пенсію жінок, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей до 14-тирічного віку, у залежність від цих обставин. Навпаки, обидві норми діючого законодавства прямо вказують, що таке право настає у вказаних осіб незалежно від віку і трудового стажу;

- постанова Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 не містить жодних обмежень за формою господарювання щодо роботодавців, праця у яких дає право жінкам на призначення пільгової пенсії. Дана норма навпаки визнає, що жінки, які зайняті на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві мають право на таку пенсію внаслідок праці у господарствах незалежно від форм власності та господарювання;

- єдиною вимогою для призначення пенсії жінкам, які виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, є їх праця на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві на момент звернення за призначенням пенсії;

- ФОП ОСОБА_4 здійснювала саме сільськогосподарське виробництво у передбаченій законом формі господарювання і вона, відповідно з 24 лютого 2016 року по 17 травня 2016 року (дата звернення із заявою про призначення пенсії) була зайнята на постійній роботі саме у сільськогосподарському виробництві відповідно до укладеного трудового договору від 24 лютого 2016 року;

- при прийняті оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції допущено неправильне тлумачення п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ч. 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 із змінами, внесеними згідно Постанови КМ України від 14 квітня 2004 року № 478.

V. ОЦІНКА ВЕРХОВНОГО СУДУ

25. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених ст. 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судами норм матеріального права у спірних правовідносинах виходить з наступного.

26. Відповідно до п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах мають жінки, які працюють у сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей (в тому числі усиновлених), - незалежно від віку і трудового стажу, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

27. Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 затверджено Порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей.

28. Відповідно до цього Порядку, жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро або більше дітей до 14-річного віку, в тому числі усиновлених, пенсії на пільгових умовах призначаються незалежно від віку та наявного трудового стажу.

29. Отже, основними умовами, для призначення такої пенсії є:

- мати не менше п'яти дітей (в тому числі усиновлених), причому остання дитина має досягти 14-річного віку;

- бути обов'язково зайнятою на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві на час звернення за призначенням пенсії.

30. Враховуючи вищезазначене, колегія суддів зазначає, що на час звернення за призначенням пенсії позивач була зайнята на постійній роботі у сільськогосподарському виробництві, а тому їй повинно бути призначено пенсію на підставі п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

31. Крім того, слід зазначити, що законодавець у п. «ж» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та у постанові Кабінету Міністрів України від 16 травня 1992 року № 244 «Про порядок призначення пенсій на пільгових умовах жінкам, які працюють в сільськогосподарському виробництві та виховали п'ятеро і більше дітей» не визначає вимог щодо обов'язкової праці жінок у сільськогосподарському виробництві саме на час виховання п'ятьох дітей. Вказана постанова № 244 також не містить жодних обмежень за формою господарювання щодо роботодавців, праця у яких дає право жінкам на призначення пільгової пенсії.

32. Отже, враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції цілком правомірно задовольнив позов ОСОБА_2.

33. Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд, неправильно застосувавши норми матеріального права, помилково скасував рішення суду першої інстанції.

34. Частиною 1 ст. 341 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

35. Відповідно до ст. 352 КАС України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

36. З огляду на викладене, постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року підлягає скасуванню, а постанова Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року - залишенню в силі.

37. У матеріалах справи наявне клопотання головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про заміну сторони у справі. Відповідно до ст. 52 КАС України (у редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року) у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо якого виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесу до вступу правонаступника, обов'язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов'язкові для особи, яку він замінив.

38. За вказаних обставин колегія суддів вважає необхідним задовольнити клопотання головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про заміну сторони у справі, у зв'язку з реорганізацією деяких територіальних органів Пенсійного фонду України шляхом злиття окремих органів Пенсійного фонду України, відповідача Криворізького південного об'єднаного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області його правонаступником головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Керуючись ст. 52, 341, 345, 349, 352, 355, 356, 359 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Замінити відповідача Криворізьке південне об'єднане управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області у цій справі № 211/2323/17 (2-а/211/150/17) його правонаступником головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 грудня 2017 року скасувати.

Постанову Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 жовтня 2017 року залишити в силі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Т. О. Анцупова

Суддя Н. М. Коваленко

Суддя В. М. Кравчук