Справа № 826/10754/17
Суддя: Файдюк В.В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

при секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року у справі за адміністративним позовом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулась Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "ВіЕйБі Банк" Славкіної Марини Анатоліївни з позовом до Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, в якому просила визнати протиправними дії Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження при примусовому виконанні виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва у справі №826/20410/15 та визнати незаконною і скасувати постанову Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 22 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54182315.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року даний адміністративний позов - задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2017 року у справі №826/20410/15 постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 17 січня 2017 року залишено без змін в частині зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») Славкіної М.А. акцептувати (визнати) кредиторські вимоги ОСОБА_5 на суму 53 361,34 грн., внести зміни до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») шляхом включення акцептованих вимог ОСОБА_5 на суму 53 361,34 грн. (п'ятдесят три тисячі триста шістдесят одна грн. 34 копійки) як таких, що підлягають задоволенню у другу чергу та подати зміни, внесені до Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк»), на затвердження виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Старшим державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Терещук Т.І. на підставі виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2017 року №826/20410/15 прийнято постанову від 22 червня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №54182315.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою, вважаючи її прийнятою з порушенням вимог законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що постанова про відкриття виконавчого провадження №54182315 надійшла на адресу позивача після закінчення терміну для її добровільного виконання, що в свою чергу свідчить про протиправність дій державного виконавця, оскільки боржника фактично позбавлено права та можливості виконати умови постанови в терміни, які визначені законодавством.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до норм, викладених у статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Частиною 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ч.4 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов'язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною 1 статті 26 цього Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ч.6 статті 26 Закону за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Згідно статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов'язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур'єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

За твердженням апелянта, 21 червня 2017 року на виконання до відділу надійшов виконавчий лист №826/20410/15 від 12 червня 2017 року, виданий Окружним адміністративним судом м. Києва про зобов'язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "Всеукраїнський акціонерний банк" (ПАТ "ВіЕйБі Банк") Славкіної М.А. вчинити певні дії.

22 червня 2017 року державним виконавцем, керуючись ст. З, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження за вих. №37660.

У п. 2 постанови про відкриття виконавчого провадження вказано боржнику про необхідність виконання рішення суду протягом 10 робочих днів.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржнику рекомендованою кореспонденцією (штрих-кодовий ідентифікатор 035).

При цьому, судом встановлено, що відповідно до результату пошуку за ідентифікатором доступу, постанова про відкриття виконавчого провадження від 22 червня 2017 року була направлена позивачу 12 липня 2017 року, а вручена адресату - 18 липня 2017 року.

Апелянт стверджує, що при виконанні рішення державним виконавцем було враховано обставину отримання копії постанови про відкриття виконавчого провадження 18 липня 2017 року, у зв'язку з чим боржнику надано достатній строк для добровільного виконання рішення. Так, перевірка виконання рішення боржником та примусове виконання розпочато лише 02 серпня 2017 року. Зокрема, перевіркою вхідної кореспонденції встановлено, що станом на 02 серпня 2017 року відомості про виконання рішення суду до Відділу не надходили.

Відтак, відповідач наполягає на тому, що доводи позивача про те, що він був позбавлений можливості добровільного виконання рішення, є безпідставними.

Оскільки станом на 02 серпня 2017 року до Відділу жодного документального підтвердження про добровільне виконання рішення суду не надходило, державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу, копію якої направлено боржнику до виконання за вих. № 46178 (ШКІ №412). Крім того, 02 серпня 2017 року державним виконавцем, керуючись ст. З, 27, 40 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про стягнення виконавчого збору. Копія постанови направлена боржнику до виконання за вих. №46177 (ШКІ 420).

06 вересня 2017 року на адресу Відділу надійшла заява стягувача про фактичне повне виконання рішення суду, на підставі чого, та керуючись п. 9 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 08 вересня 2017 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, а також постанову про стягнення витрат, пов'язаних з організацією виконавчого провадження (копію постанови направлено боржнику до виконання).

Постанови про стягнення виконавчого збору, штрафу та витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій винесено в окремі виконавчі провадження.

Разом з тим, як вірно встановлено судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні, згідно відомостей про виконавче провадження №54182315 з автоматизованої системи виконавчого провадження вперше постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 30 червня 2017 року та скасована 10 липня 2017 року. При цьому, у постанові про скасування процесуального документа від 10 липня 2017 року відсутнє обґрунтування та підстави для такого скасування постанови про відкриття провадження від 30 червня 2017 року.

Згодом 24 липня 2017 року відповідачем знову було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом Окружного адміністративного суду м. Києва від 12 червня 2017 року у справі №826/20410/15.

Таким чином, фактично відкриття за виконавчим документом було здійснено 24 липня 2017 року, натомість 12 липня 2017 року позивачу направлено постанову від 22 червня 2017 року, щодо якої взагалі відсутні в інформації про виконавче провадження будь-які відомості щодо її прийняття. Відтак, або вона була прийнята 30 червня 2017 року, а датована 22 червня 2017 року, тобто, заднім числом, або не існувала взагалі.

За наведеного неможливо встановити, яку та коли саме постанову про відкриття виконавчого провадження було направлено позивачу відповідачем, відповідно, не можливо встановити, коли почався та закінчився строк для добровільного виконання судового рішення боржником.

Разом з тим, як зазначалося вище,апелянт стверджує, що боржнику направлялася відповідна постанова від 22 червня 2017 року. Таке відправлення було здійснено лише 12 липня 2017 року та отримано 18 липня 2018 року. Відтак, постанова про відкриття виконавчого провадження №54182315 надійшла на адресу позивача після закінчення терміну для її добровільного виконання, у зв'язку з чим боржника фактично позбавлено права та можливості виконати умови постанови в терміни, які визначені законодавством.

Відповідно, такі дії державного виконавця вбачається суду протиправними. Як наслідок, оскаржувана постанова Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про відкриття виконавчого провадження №54182315 є протиправною, винесеною без дотримання вимог законодавства, з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», а тому підлягає скасуванню, що і було вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Дніпровського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Файдюк В.В.

Судді: Мєзєнцев Є.І.

Чаку Є.В.