Справа № 826/11353/17
Суддя: Аблов Є.В.
Дата ухвалення: 2018-04-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

03 квітня 2018 року 11:40 № 826/11353/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Аблова Є.В., при секретарі судового засідання Борсуковській А.О., за участю представників сторін:

представник позивача - Тетеря І.А.,

представник відповідача - Чичкань С.Д.,

розглянув відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 10 Міністерства охорони здоров'я України» до Головного управління Держпраці у Київській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 10 Міністерства охорони здоров'я України» (далі також - позивач) з позовом до Головного управління Держпраці у Київській області (надалі також - відповідач), в якому позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 серпня 2017 року № 430 на Державний заклад «Спеціалізована медико-санітарна частина № 10 Міністерства охорони здоров'я України» у розмірі 3 232 000, 00 грн.

Позовні вимоги мотивовані порушенням порядку проведення перевірки я, за наслідком якої було складено оскаржуване рішення, та порядку прийняття самої постанови про накладення штрафу.

В ході судового розгляду представник позивача позов підтримав повністю.

Відповідач проти задоволення позову заперечує, про що ним було наголошено, зокрема, в поданому до суду відзиві на позовну заяву, з огляду на безпідставність позиції позивача.

Під час судового розгляду представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Оцінивши в судовому засіданні належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні Окружний адміністративний суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, начальником відділу з питань додержання законодавства застрахованих осіб, працевлаштування інвалідів, з питань дитячої праці та інших нормативно-правових актів Головного управління Держпраці у Київській області Борисенком Євгеном Сергійовичем у період з 08 серпня 2017 року по 10 серпня 2017 року проведено перевірку додержання Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 10 Міністерства охорони здоров'я України» законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування, за результатами якого складено акт перевірки № 26-62/697 від 10 серпня 2017 року.

Розглянувши вказаний акт, першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Київській області Андрієнком Владиславом Степановичем винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22 серпня 2017 року № 430, згідно якої вирішено накласти на позивача штраф у розмірі 3 232 000, 00 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача виходячи з наступного.

Порядок проведення перевірок додержання законодавства з питань праці встановлено Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Порядком проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390 (далі - Порядок № 390).

Відповідно до абз. 1,2 п. 3 Порядку № 390 (тут і далі нормативно-правові акти наведені в редакції, чинні на момент виникнення спірних правовідносин), інспектор може проводити планові та позапланові перевірки, які можуть здійснюватися за місцем провадження господарської діяльності суб'єкта господарювання або його відокремлених підрозділів або у приміщенні органу державного нагляду контролю) у випадках, передбачених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Планові перевірки проводяться з періодичністю, яка визначається відповідно до критеріїв, за якими оцінюється ступінь ризику від провадження господарської діяльності суб'єктами господарювання у частині додержання вимог законодавства про працю та визначається періодичність здійснення планових заходів державного нагляду (контролю), наведених у додатку до Постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 Постанову Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059 визнано такою, що втратила чинність.

Абзацами 3, 4 п. 3 Порядку № 390 встановлено, що позапланова перевірка проводиться незалежно від кількості раніше проведених перевірок за наявності підстав, визначених Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Позапланові перевірки за зверненнями фізичних та юридичних осіб про порушення суб'єктами господарювання вимог законодавства про працю та загальнообов'язкове державне соціальне страхування здійснюються за наявності згоди Держпраці України на їх проведення. Інспекторам забороняється виступати посередниками, арбітрами чи експертами під час розгляду трудових спорів.

Згідно з ч. 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості, зокрема, тип заходу (плановий або позаплановий).

З огляду на те, що в акті перевірки № 26-62/697 від 10 серпня 2017 року не зазначено, яка перевірка проводилась (у порушення п. 6 статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності») та враховуючи втрату чинності Постанови Кабінету Міністрів України від 17 листопада 2010 року № 1059, що унеможливлює проведення планових перевірок, вбачається, що щодо позивача проводилась саме позапланова перевірка.

З наданого відповідачем відзиву на позовну заяву вбачається, що вказана перевірка здійснювалась на підставі анонімного звернення представників колективу позивача, яке до відповідача надійшло разом з листом Київської місцевої прокуратури № 2 від 27 липня 2017 року.

Водночас, відповідно до вимог статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров'ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності).

У такому разі перед початком здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов'язані пред'явити керівнику чи уповноваженій особі суб'єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі, крім документів, передбачених цим Законом, додатково копію погодження центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу на проведення такої перевірки. Суб'єкти господарювання мають право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю), якщо вони не пред'явили документи, передбачені цим абзацом.

Частиною 3 статті 6 вказаного Закону встановлено, що суб'єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Відповідно до п. 4 Порядку № 390, інспектор має право на проведення перевірки за наявності у нього службового посвідчення та направлення на перевірку.

Згідно з ч.ч. 2, 5 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.04.2018 за результатом розгляду заперечень позивача на клопотання відповідача про долучення доказів, судом відмовлено у прийняті доказів, поданих відповідачем після спливу строку встановленого судом та після закриття підготовчого засідання і переходу до розгляду справи по суті.

Крім того, у наданому відповідачем відзиві на позовну заяву жодним чином не мотивується дотримання ним встановленого законом порядку проведення такої перевірки, попри те, що порушення такого порядку є основним аргументом поданого Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 10 Міністерства охорони здоров'я України» позову.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем не було у встановлений законом спосіб доведено обставини дотримання ним порядку проведення вказаної перевірки Державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №10 Міністерства охорони здоров'я України», а тому вбачається обґрунтованою позиція позивача щодо його порушення Головним управлінням Держпраці у Київській області.

Як наслідок, акт такої перевірки з викладеними у ньому висновками, є доказом, здобутим з порушенням закону, й не має юридичної значимості, а тому прийняті на його підставі рішення не можуть бути визнані правомірними.

Таким чином, оскільки оскаржуване рішення відповідача ґрунтується виключно на акті перевірки, здобутим з порушенням закону, підлягають задоволенню заявлені позовні вимоги про визнання його протиправним та скасування.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі статтею 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб'єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб'єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 480, 00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись положеннями статей 6, 8, 9, 77, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Київській області про накладення штрафу від 22.08.2017 № 430.

3. Стягнути судовий збір на користь державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина № 10 Міністерства охорони здоров'я України» (, адреса: 02099, м. Київ, пров. Волгодонський, 3) витрати у розмірі 480, 00 грн. (чотириста вісімдесят гривень 00 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Київській області (, адреса: 04060, м. Київ, вул. Вавілових, 10).

Рішення суду, відповідно до частини 1 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст судового рішення виготовлено 22.05.2018.

Суддя Є.В. Аблов