Справа № 522/407/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2018-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2018 р.м.ОдесаСправа № 522/407/18

Категорія: 3.7.1 Головуючий в 1 інстанції: Домусчі Л.В.

Одеський апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Косцової І.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до рядової 2 роти 4 відділу ДПП Управління патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі,

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до рядової 2 роти 4 відділу ДПП Управління патрульної поліції ОСОБА_2 (далі Управління патрульної поліції), в якому, з урахуванням уточнень (а.с.10-12), просив:

- визнати дії щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними;

- скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 січня 2018 року серії АР №533023, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та провадження у справі закрити.

В обґрунтування позовних вимог зазначив про те, що не скоював інкриміноване йому адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП та пп.11.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі ПДР).

Крім того, субєкт владних повноважень не виконав вимоги КУпАП щодо порядку притягнення до відповідальності, а саме не склав протокол про адміністративне правопорушення, оскільки водій оспорював інкриміноване йому порушення.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вважав доведеною вину позивача у скоєнні правопорушення та вважав правомірним притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що суд першої інстанції не прийняв до уваги його пояснення щодо відсутності в його діях порушень правил дорожнього руху.

Також апелянт наполягає на тому, що судом першої інстанції не надано правової оцінки порушенням вимог законодавства, що відбувались з боку поліцейського та виражалися в його обовязку скласти протокол про адміністративне правопорушення, у разі, якщо особа оспорює його, а також адміністративне стягнення, що на неї накладається.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління патрульної поліції просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає його обґрунтованим та прийнятим відповідно до норм матеріального та процесуального права.

У звязку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Перевіривши правильність встановлення судом першої інстанції обставин справи та додержання норм матеріального і процесуального права, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її задоволення з огляду на наступне.

Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини справи, свідчать про наступне.

03 січня 2017 року приблизно о 17 год. 50 хв. у м. Одесі поліцейськими під час патрулювання було зафіксовано як громадянин ОСОБА_1, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по вул. Дальницькій зі сторони вул. Бугаївської та на перехресті з вул. Балківською здійснив поворот ліворуч.

На думку патрульних, позивач здійснив поворот ліворуч не з трамвайної колії попутного напрямку, а з іншої полоси руху, чим порушив п.11.8 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.2 ст.122 КУпАП.

У звязку з цим, поліцейські зупинили автомобіль позивача.

За результатами розгляду справи, патрульними було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 січня 2018 року серії АР №533023. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення в сумі 425 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду першої інстанції про порушення позивачем вимог ч.2 ст.122 КУпАП та вважає, що судом необґрунтовано відмовлено в задоволенні позову. Таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов враховуючи наступне.

Так, пп.11.8 ПДР (абз. 3) встановлено, що поворот ліворуч або розворот повинні виконуватися з трамвайної колії попутного напрямку, розташованої на одному рівні з проїзною частиною для нерейкових транспортних засобів, якщо інший порядок руху не передбачено дорожніми знаками 5.16, 5.18 або розміткою 1.18.

За правилами ч.2 ст.122 вказаного Кодексу порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного розїзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами звязку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти пяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Слід зазначити, що саме на основі доказів ґрунтується повне, всебічне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи.

Для використання доказу при розгляді справи необхідно, щоб він був відносним і допустимим.

Відносний доказ це доказ, зміст якого відтворює (приблизно чи вірогідно) фактичну обставину, що має значення для правильного вирішення справи. До того ж фактичні дані це дані, які маючи зв'язок із фактами предмета доведення, здатні підтвердити існування чи відсутність доказуваних фактів.

Допустимим вважається той доказ, який був отриманий у встановленому законом порядку і передбаченими способами, а також, коли законодавець допускає його використання.

До джерел доказів у справах про адміністративні правопорушення належать: протокол про адміністративне правопорушення, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речові докази, показання технічних приладів, зокрема працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протокол про вилучення речей і документів, а також інші документи. Для провадження у справах про адміністративні правопорушення характерним є специфічний вид доказу безпосередні спостереження осіб, уповноважених на складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції вважав доведеною вину позивача у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, посилаючись на постанову про накладення адміністративного стягнення та на пояснення представника Управління патрульної поліції, з відповідною дорожньою схемою. При цьому, суд першої інстанції не допитував жодних свідків обставин правопорушення.

Однак, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі заперечує проти інкримінованого йому адміністративного правопорушення та зазначає, що поворот ліворуч здійснював саме з трамвайної колії до якої заздалегідь перестроївся.

В свою чергу, субєкт владних повноважень не надає будь-яких доказів на спростування позиції позивача. Управління патрульної поліції не надало докази з технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У звязку з цим, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції щодо доведеності вини позивача, оскільки відповідні докази матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що за відсутності належних доказів, з боку субєкта владних повноважень, визнати ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення є неможливим.

Що стосується посилання апелянта на те, що патрульний поліцейський повинен був скласти протокол про адміністративне правопорушення, оскільки допущене порушення позивач оспорив, суд апеляційної інстанції бажає зазначити наступне.

Частиною 1 ст.222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції уповноважені розглядати справи про адміністративні правопорушення, передбачені в тому числі і ч.2 ст.122 КУпАП <…>.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За загальним правилом, відповідно до статті 254 КУпАП фіксація адміністративного правопорушення починається зі складення протоколу про його вчинення уповноваженою на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Статтею 258 КУпАП (в редакції, чинній на момент винесення оскаржуваної постанови) передбачено, що протокол не складається в разі вчинення адміністративних правопорушень, передбачених статтями 70, 77, частиною третьою статті 85, статтею 153, якщо розмір штрафу не перевищує трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, частиною першою статті 85, якщо розмір штрафу не перевищує семи неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, статтею 107 (у випадках вчинення правопорушень, перелічених в частині третій статті 238) частиною третьою статті 109, статтями 110, 115, частинами першою, третьою і п'ятою статті 116, частиною третьою статті 116-2, частинами першою і третьою статті 117 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження на місці вчинення правопорушення), статтями 118, 119, статтями 134, 135, 185-3, статтею 197 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження), статтею 198 (при накладенні адміністративного стягнення у вигляді попередження) цього Кодексу, якщо особа не оспорює допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається.

Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення є помилковими, оскільки розгляд справ про адміністративне правопорушення, визначене частиною другою статті 122 КУпАП належить до компетенції Національної поліції, що, у відповідності до абзацу другого ст. 258 КУпАП виключає необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення.

Аналогічний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 31 січня 2018 року (№489/1525/16-а), від 05 квітня 2018 року (№161/5965/17), від 14 березня 2018 року (№760/2846/17), який, відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, враховується при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Що стосується вимоги позивача про визнання дій Управління патрульної поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності протиправними, суд апеляційної інстанції вважає, що така вимога задоволена бути не може, з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

У звязку з цим, суд апеляційної інстанції вважає, що позовна вимога про визнання протиправними дії Управління патрульної поліції щодо притягнення до адміністративної відповідальності не може бути задоволена, оскільки стаття 286 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не містить положень щодо визнання дій субєкта владних повноважень протиправними.

Отже, беручи до уваги відсутність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, а саме відсутність субєктивної сторони, постанова про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення від 03 січня 2018 року серії АР №533023 за ч.2 ст.122 КУпАП має бути скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині, є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Суд апеляційної інстанції не вирішує питання про судові витрати, оскільки ОСОБА_1 не сплачував судовий збір, ані при поданні позовної заяви, ані при поданні апеляційної скарги, оскільки звільнений від такої сплати на підставі статті 288 КУпАП.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 березня 2018 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до рядової 2 роти 4 відділу ДПП Управління патрульної поліції ОСОБА_2 про визнання протиправними дії, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення та закриття провадження у справі задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 03 січня 2018 року серії АР №533023, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Доповідач - суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя І.П. Косцова