Справа № 800/556/17
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2018 року

Київ

справа №800/556/17

адміністративне провадження №П/9901/391/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

Головуючого судді Юрченко В.П.,

Суддів: Васильєвої І.А., Пасічник С.С., Ханової Р.Ф., Хохуляка В.В.

секретар судового засідання - Титенко М.П.,

за участю:

представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника відповідача - Русакової І.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2017 ОСОБА_5 звернулася до Вищого адміністративного суду України із вказаним позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Вищої ради правосуддя (далі - ВРП/відповідач) №3523/0/15-17 від 31.10.2017 про звільнення її з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_5 зазначила, що відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, безпідставно здійснив посилання на Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», оскільки він не відповідає вимогам законності та верховенства права; незаконно відкрив щодо неї дисциплінарне провадження, оскільки згідно із вимогами Закону України «Про судоустрій та статус суддів», в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» Вища рада юстиції має повноваження здійснювати дисциплінарне провадження лише щодо суддів вищих спеціалізованих судів та суддів Верховного Суду України, а не суддів суду першої інстанції; протиправно зроблено висновок про порушення нею присяги судді, у зв'язку із реалізацією її дискреційних повноважень під час розгляду матеріалів про адміністративні правопорушення, за що суддя не може бути притягнена до дисциплінарної відповідальності, так як це не передбачено національним та міжнародним правом; відповідач перевищив свої повноваження, надавши оцінку доказам матеріалів судових справи та фактично переглянув судові рішення, що належить виключно до компетенції судів вищих інстанцій, а не органів, що здійснюють дисциплінарне провадження.

Також зазначає, що всупереч практики Європейського суду з прав людини, скарга на її дії була подана прокурором місцевої прокуратури, який не приймав участі у розгляді справи, у зв'язку із чим Дисциплінарна палата ВРП не мала повноважень встановлювати обставини щодо порушення Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

04.12.2017 провадження за вказаним позовом ухвалою Вищого адміністративного суду України відкрито.

23.01.2018 дана адміністративна справа, на підставі ухвали Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2018 (провадження №11-15сап18, а.с.33-35), передана до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, справа №800/556/17 розподілена судді Юрченко В.П. Номер провадження - П/9901/391/18.

Суддею Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Юрченко В.П. 25.01.2018 прийнято до свого провадження дану адміністративну справу і призначено її до розгляду в судове засідання на 28.02.2018 о 10:00 год.

До початку розгляду даної справи, призначеної на 28.02.2018, від представника позивача ОСОБА_1, надійшли заяви про відвід кожному з членів колегії суддів - Юрченко В.П., Васильєвій І.А., Пасічник С.С., Хановій Р.Ф., Хохуляку В.В., за результатами розгляду яких, постановлено ухвалу від 28.02.2018 про відмову у їх задоволенні з підстав необґрунтованості, провадження у справі зупинено. Справа передана для проведення автоматичного розподілу для визначення суддів для розгляду цих заяв.

Ухвалами суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду Шипуліної Т.М. від 03.03.2018 (провадження № Зі/9901/369/18); ОСОБА_10 від 03.03.2018 (провадження Зі/99901/370/18); ОСОБА_11 від 02.03.2018 (провадження № Зі/9901/371/18); ОСОБА_12 від 02.03.2018 (провадження № Зі/9901/372/18); ОСОБА_13 від 05.03.2018 (провадження № Зі/9901/373/18) у задоволенні заяв про відвід кожному із членів колегії, визначеної згідно вказаного протоколу розподілу відмовлено.

Наступне судове засідання, призначене на 12.04.2018 о 10:00 год., відкладено на 17.05.2018 о 10:00 год., з огляду на клопотання представника позивача - ОСОБА_1 про перенесення розгляду справи та відсутності повного складу колегії (а.с.212, 219).

17.05.2018 у судовому засіданні провадження у справі було поновлено.

Представник ВРП у судовому засіданні надала пояснення аналогічні, викладеним у письмовому відзиві, який міститься в матеріалах справи, де зазначила, що ВРП є правонаступником Вищої ради юстиції, яка в свою чергу згідно із положеннями Закону України «Про відновлення довіри до судової влади» наділена повноваженнями розглядати заяви, які надійшли на адресу Тимчасової спеціальної комісії та не були розглянуті з підстав закінчення її повноважень. Питання по притягненню позивача до дисциплінарної відповідальності вирішувалось Другою дисциплінарною палатою ВРП, за результатом розгляду якого було прийнято рішення від 06.03.2017 (№417/2дп/15-17) про притягнення ОСОБА_4 до дисциплінарної відповідальності та застосовано до неї стягнення у виді подання про звільнення з посади. Не погодившись з даним рішенням ОСОБА_4 подала скаргу до Вищої ради правосуддя, яка за наслідками її розгляду постановила рішення від 06.06.2017 (№1411/0/15-17) про залишення скарги без задоволення, а рішення Другої дисциплінарної палати ВРП - без змін.

22.06.2017 вказане подання разом із матеріалами надійшло до ВРП та згідно із протоколом автоматизованого розподілу розподілено на члена Ради ОСОБА_14, який за результатами її перевірки дійшов висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_4 з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (висновок від 18.06.2017). 31.10.2017 на засіданні ВРП, про яке листом від 23.10.2017 повідомлялась позивачка, прийнято рішення №3525/0/15-17 «Про звільнення ОСОБА_15 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України». Відповідач у відзиві зазначає про відсутність підстав для скасування вказаного рішення, оскільки його ухвалено у спеціальному приміщенні (нарадчій кімнаті) повноваженим складом Ради («за» звільнення проголосували - 16 членів Ради; «проти» - 0; «не брали участь в голосуванні» - 0) та підписано всіма членами ВРП, які брали участь у його ухваленні. Також дане рішення містить посилання на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Рада дійшла відповідних висновків.

Примірник відзиву відповідача направлений позивачу, про що свідчить витяг із реєстру відправки поштової кореспонденції за 16.02.2018 (а.с.58).

У відповіді на відзив представника відповідача, представник позивача, - ОСОБА_1 повторив доводи заявленого позову, а також акцентував увагу на висновках Верховного Суду України в частині необхідності застосування строків притягнення суддів до дисциплінарної відповідальності та їх звільнення з посади за порушення присяги судді, а також зазначив про відмову у задоволенні Вищою радою юстиції 24.11.2015 клопотання про припинення розгляду дисциплінарної справи у зв'язку із закінченням строків дисциплінарної відповідальності, хоча даний строк закінчився ще в лютому 2015 році. Тобто, на його думку, ВРП порушила строки, в межах яких до судді можуть бути застосовані заходи дисциплінарної відповідальності, чим порушено право позивача на справедливий та неупереджений розгляд справи (а.с.143-150).

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення представників позивача і відповідача, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, з таких підстав.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України із змінами і доповненнями, внесеним Законом України від 02.06.2016 №1401-VIII, Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» №1188-VII від 08.04.2014 (далі - Закон №1188-VII), Законом України Законом України «Про Вищу раду правосуддя» №1798-VIII від 21.12.2016 (в первинній редакції, далі - Закон №1798-VIII), Регламентом Вищої ради правосуддя, затверджений рішенням ВРП № 52/0/15-17 від 24.01.2017 (із змінами і доповненнями, внесеними рішенням Вищої ради правосуддя від 07.02.2017 №189/0/15-17, далі - Регламент).

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Указом Президента України від 13.07.2010 №767/2010 ОСОБА_4 призначена строком на п'ять років на посаду судді Шевченківського районного суду міста Києва. П'ятирічний строк повноважень судді ОСОБА_4 закінчився 13.07.2015.

12.12.2014 до Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції від заступника прокурора Шевченківського району м. Києва Р.Гавриша надійшла заява про проведення спеціальної перевірки суддів відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 Закону №1188-VII, в якій зазначені факти винесення суддею ОСОБА_4 постанов про накладення адміністративних стягнень на осіб (від 14.01.2014 у справі №761/361/14-п; від 14.02.2014 у справі №761/3220/14-п; від 08.01.2014 у справі №761/2/14-п; від 31.01.2014 у справі №761/2797/14-п), які були учасниками масових акцій в період з 21.11.2013 до дня набрання чинності вказаним Законом, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на підставі статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання вимог працівника міліції про зупинку транспортного засобу, які були скасовані судом апеляційної інстанції. (а.с.90-115).

Щодо застосування у даних правовідносинах Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» №1188-VII від 08.04.2014. Позивач зазначає, що даний Закон підписаний не Президентом України, а виконуючим обов'язки Президента України - Турчиновим О., що суперечить Конституції та законам України, а тому не підлягає застосуванню і не породжує жодних правових наслідків, а факт його застосування порушує принцип верховенства права. Разом з тим, Суд погоджується з доводами відповідача, що вказаний закон не визнаний неконституційним, а тому підлягає застосуванню у даних правовідносинах.

Закон №1188-VII визначає правові та організаційні засади проведення спеціальної перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - перевірка суддів) як тимчасового посиленого заходу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 3 названого Закону, суддя суду загальної юрисдикції підлягає перевірці у разі прийняття ним одноособово або у складі колегії суддів таких рішень: про накладення адміністративних стягнень на осіб, які були учасниками масових акцій протесту в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на підставі статті 122-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення за невиконання водіями вимог працівників міліції про зупинку транспортного засобу та про залишення зазначених рішень без змін судом апеляційної інстанції в період з 21 листопада 2013 року до дня набрання чинності цим Законом.

З метою реалізації Закону №1188-VII була утворена Тимчасова спеціальна комісія у складі 15 членів (частина 3 статті 4 Закону).

У відповідності до положення частини другої статті 2 Закону №1188-VII, - заяви про проведення перевірки індивідуально визначеного судді (суддів) згідно із статтею 3 цього Закону подаються юридичними або фізичними особами у письмовій формі до Тимчасової спеціальної комісії протягом шести місяців з дня опублікування в газеті «Голос України» повідомлення про її утворення.

Тобто, здійснення відповідачем перевірки за заявою заступника прокурора Шевченківського району Р. Гавриша до Тимчасової спеціальної комісії, не суперечить вимогам вказаного Закону. Як наслідок, доводи позивача про те, що Дисциплінарна палата ВРП не мала повноважень встановлювати обставини щодо порушення Конвенції про захист прав та основоположних свобод через те, що скарга на її дії була подана прокурором місцевої прокуратури, який не приймав участь у розгляді справи, є необґрунтованими. На час звернення вказаного суб'єкта до Тимчасової спеціальної комісії, законодавством не було встановлено обмежень.

У відповідності до положень статті 2 Закону №1188-VII, - перевірка суддів проводиться протягом одного року з дня формування складу Тимчасової спеціальної комісії з перевірки суддів судів загальної юрисдикції (далі - Тимчасова спеціальна комісія), що утворюється у порядку, визначеному статтею 4 цього Закону.

Заяви, що надійшли після закінчення визначеного цією статтею строку, а також заяви, щодо яких Тимчасова спеціальна комісія не встигла прийняти рішення до закінчення своїх повноважень, передаються до Вищої ради юстиції для продовження їх розгляду за загальною процедурою.

Вказане положення узгоджується із частиною першою статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» №22/98-ВР від 15.01.1998 (чинного на час звернення заступника прокурора Шевченківського району із заявою до Тимчасової спеціальної комісії), а саме: питання про звільнення судді з підстав, передбачених пунктами 4-6 частини п'ятої статті 126 Конституції України (порушення суддею вимог щодо несумісності, порушення суддею присяги, набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього), Вища рада юстиції розглядає після надання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України, іншого суб'єкта у випадках, визначених законом, відповідного висновку або за власною ініціативою.

З огляду на припинення діяльності Тимчасової спеціальної комісії, згідно рішення Вищої ради юстиції від 09.06.2016 №1178/0/15-16 та визначених статтею 2 Закону №1188-VII обов'язкових умов передачі заяви Заступника прокурора Шевченківського району до Вищої ради юстиції, Верховний Суд приходить до висновку щодо безпідставності доводів позивача про можливість здійснення Вищою радою юстиції дисциплінарного провадження лише щодо суддів вищих спеціалізованих судів та судів Верховного Суду України.

Згідно із положенням частини другої статті 32 Закону України «Про Вищу раду юстиції» №22/98-ВР від 15.01.1998 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення окремих положень з питань судоустрою» № 469-VIII від 21.05.2015) провадження щодо звільнення судді за порушення присяги проводиться за правилами і у строки, передбачені для здійснення дисциплінарного провадження.

Судом встановлено, що згідно із протоколом автоматизованого розподілу матеріалу між членами Вищої ради юстиції від 19.05.2016 зазначена заява заступника прокурора Шевченківського району міста Києва Гавриша Р.В. розподілена члену Ради Волковицькій Н.О., яка за результатами її розгляду, запропонувала відкрити дисциплінарну справу стосовно позивача.

На засіданні 26.07.2016 дисциплінарна секція Вищої ради юстиції дійшла висновку рекомендувати Вищій раді юстиції прийняти рішення про відкриття дисциплінарної справи стосовно судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_4 Ухвалою Вищої ради юстиції від 15.09.2016 дисциплінарна справа була відкрита.

Згідно із пунктом 21 розділу ІІІ «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону №1798-VIII дисциплінарні справи, відкриті Вищою радою юстиції до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, Дисциплінарні палати Вищої ради правосуддя розглядають у порядку, передбаченому пунктом 32 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, з урахуванням особливостей, визначених регламентом Вищої ради правосуддя.

Заяви та скарги, передані на розгляд члену Вищої ради юстиції за результатами автоматизованого розподілу до створення дисциплінарних органів Вищої ради правосуддя, залишаються в такого члена та можуть бути розглянуті дисциплінарним органом, до якого входить такий член, у випадках, встановлених цим Законом.

У відповідності до пункту 32 розділу ХІІ «Прикінцевих та перехідних положень» Закону №1402-VIII, - заяви (скарги) щодо поведінки суддів Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищого господарського суду України, Вищого адміністративного суду України, а також дисциплінарні справи, порушені Вищою радою юстиції до набрання чинності цим Законом, рішення стосовно яких не прийнято, передаються дисциплінарним органам Вищої ради правосуддя для розгляду та прийняття рішень. Ухвалюючи рішення за результатами розгляду таких дисциплінарних справ, дисциплінарні органи Вищої ради правосуддя застосовують дисциплінарні стягнення, визначені цим Законом. Дисциплінарні справи, відкриті до набрання чинності цим Законом, розглядаються дисциплінарними органами Вищої ради правосуддя у порядку, який діяв на день відкриття дисциплінарної справи.

Рішенням ВРП №184/0/15-17 від 02.02.2017 у Раді утворено три Дисциплінарні палати, визначений кількісний склад кожної із палат та затверджено їх персональний склад.

Згідно із частинами першою та третьою статті 56 Закону № 1798-VIII питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 2, 3, 5 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається на засіданні Вищої ради правосуддя.

Питання про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України (вчинення суддею істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов'язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді; порушення суддею обов'язку підтвердити законність джерела походження майна), Вища рада правосуддя розглядає на підставі подання Дисциплінарної палати про звільнення судді.

У відповідності до приписів статей 49, 50 Закону № 1798-VIII, - розгляд дисциплінарної справи відбувається у відкритому засіданні Дисциплінарної палати, в якому беруть участь суддя, скаржник, їх представники.

Дисциплінарна палата обговорює результати розгляду дисциплінарної справи в нарадчій кімнаті. За результатами розгляду дисциплінарної справи Дисциплінарна палата ухвалює рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності судді або про відмову у притягненні до дисциплінарної відповідальності судді.

Заслухавши члена ВРП Волковицьку Н.О., врахувавши надані суддею ОСОБА_4 пояснення та вивчивши матеріали дисциплінарної справи, Друга Дисциплінарна палата Вищої ради правосуддя рішенням від 06.03.2017 №417/2дп/15-17 вирішила притягнути позивача до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення її з посади (а.с.59-66).

Не погоджуючись із вказаним рішенням Дисциплінарної палати, позивач оскаржила його до ВРП, яка рішенням від 06.06.2017 №1411/0/15-17 (а.с.67-71) залишена його без змін, а скаргу - без задоволення.

У відповідності до абзацу 5 пункту 12.39 Глави 12 Регламенту, рішення про застосування до судді дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади передається для розгляду до Ради.

Супровідним листом від 22.06.2018 (вих.№9393/0/9-17; а.с.87) за підписом Секретаря Другої Дисциплінарної палати ВРП Малашенкової Т.М., на розгляд ВРП передано рішення Другої Дисциплінарної палати ВРП від 06.03.2017 №417/2дп/15-17 з матеріалами справи стосовно судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_4

Пунктами 17.3, 17.5 глави 17 Регламенту передбачено, що подання Дисциплінарної палати про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, розглядається Радою протягом одного місяця з дня його надходження до Ради.

Розгляд питання про звільнення судді починається із доповіді члена Ради, визначеного автоматизованою системою розподілу справ, який викладає підстави прийняття матеріалів до розгляду, встановлені обставини, висновок щодо суті питання.

За результатами підготовки питання про звільнення ОСОБА_4 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва, член ВРП ОСОБА_14, який визначений автоматизованим розподілом матеріалів між членами ВРП від 22.06.2017 (а.с.86), надав 18.10.2017 висновок (а.с.80-85), яким запропонував звільнити ОСОБА_4 з займаної нею посади судді на підставі пункту 3 частини першої статті 126 Конституції України.

Згідно із частинами п'ятою та шостою статті 30 Закону №1798-VIII особа, питання щодо якої має розглядатись Вищою радою правосуддя, повідомляється про такий розгляд не пізніш як за десять календарних днів до дня засідання, крім випадків, якщо законом не вимагається участь такої особи у засіданні, а також якщо інше не визначено цим Законом.

Особа вважається належним чином повідомленою, якщо повідомлення направлено на адресу її місця проживання чи перебування або на адресу суду чи прокуратури, де така особа обіймає посаду, а за неможливості такого направлення - розміщене на офіційному веб-сайті Вищої ради правосуддя.

Листом від 23.10.2017 (вих. №20509/0/9-17) за підписом Керівника секретаріату ВРП Пушкара С.І., який був надісланий Голові Шевченківського районного суду міста Києва Савицькому О.А., було запропоновано повідомити позивача про розгляд 31.10.2017 на засіданні Ради питання про звільнення її з посади судді (а.с.88). Лист з аналогічним змістом, був адресований позивачу на адресу Шевченківського районного суду міста Києва (а.с.89).

На призначеному засіданні, дослідивши подання Другої Дисциплінарної палати, Вища рада правосуддя вирішила звільнити позивача із займаної нею посади судді за вчинення істотного дисциплінарного проступку на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (а.с.74 на звороті). Результати голосування: «за» - 16, «проти» - 0, «не брали участь в голосуванні» - 0 (витяг з протоколу №59 засідання ВРП; а.с.75-79).

Представники позивача доводили суду про порушення процедури прийняття рішення відповідачем, оскільки в протоколі засідання ВРП від 31.10.2017 зазначено, що член Вищої ради правосуддя Гречківський П.М. залишив зал засідань до моменту видалення до нарадчої кімнати, при цьому на відеозаписі зафіксовано як він видаляється до нарадчої кімнати разом зі всіма членами ВРП.

Представник відповідача надав пояснення з цього приводу, що Гречківський П.М. дійсно залишив зал засідань одночасно зі всіма членами ВРП, але вийшов не до нарадчої кімнати.

Колегія суддів зазначає, що в протоколі засідання ВРП № 59 від 31.10.2017 зазначено про залишення членом ВРП Гречківським П.М. зали засідань, та після видалення до нарадчої кімнати всіх членів ВРП прийнято спірне рішення 16 без нього, що підтверджується наявними підписами. Тобто, факт перебування члена ВРП Гречківського П.М. в нарадчій кімнаті є припущенням.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи в сукупності із наведеними положеннями законодавства України, Суд приходить до висновку про дотримання ВРП, регламентованої процедури розгляду подання Другої Дисциплінарної плати ВРП щодо звільнення позивача із посади судді. Зокрема, вказане подання було розподілена на члена ВРП, який здійснивши перевірку обставин дисциплінарного провадження по суті, прийняв висновок щодо обґрунтованості обставин для звільнення позивача з посади судді з підстав вказаних в такому поданні, про що прийнято відповідне рішення.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення, Суд вважає за необхідне зазначити, що повноваження відповідача стосовно ухвалення рішення щодо звільнення судді з посади є дискреційними та виключною компетенцією його, як уповноваженого органу, постійно діючого у вітчизняній системі судоустрою. При цьому рішення приймається за внутрішнім переконанням кожного члена ВРП, на яку покладений обов'язок формування в Україні суддівського корпусу з професійних кадрів з урахуванням їхніх особистих та моральних якостей, необхідних для здійснення правосуддя.

Із положень Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11 березня 1980 року (надалі також «Рекомендація R (80)2») - під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (Рекомендація Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді заступників Міністрів).

Отже, жоден інший суб'єкт чи орган, в тому числі і суд, не може здійснювати втручання у здійснення суб'єктом владних повноважень своєї компетенції, зокрема, компетенції ВРП щодо звільнення судді з посади за особливими обставинами.

При цьому, у відповідності до частини другої статті 57 Закону №1798-VIII рішення Вищої ради правосуддя про звільнення судді з підстав, визначених пунктами 3 та 6 частини шостої статті 126 Конституції України, може бути оскаржене та скасоване виключно з таких підстав:

1) склад Вищої ради правосуддя, який ухвалив відповідне рішення, не мав повноважень його ухвалювати;

2) рішення не підписано будь-ким із складу членів Вищої ради правосуддя, які брали участь у його ухваленні;

3) рішення не містить посилань на визначені законом підстави звільнення судді та мотиви, з яких Вища рада правосуддя дійшла відповідних висновків.

Дослідивши зміст оскаржуваного позивачем рішення ВРП, Суд зазначає, що обумовлених підстав, які передбачені частиною другою статті 57 Закону №1798-VIII не має, оскільки прийнято та підписано повноваженим складом Ради, де визначені законом підстави звільнення судді та наведено мотиви, з яких ВРП дійшла відповідних висновків.

Крім цього, законність рішення Другої дисциплінарної палати ВРП за наслідками оскарження перевірено, за наслідками якого прийнято рішення від 06.06.2017 №1411/0/15-17 «Про залишення без змін рішення Другої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 6 березня2017 року № 417/дп/15-17 про притягнення судді Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_4 до дисциплінарно відповідальності». За змістом вказаного рішення вбачається, що ВРП погодилась із висновками Другої дисциплінарної палати щодо наявності законодавчо-обумовлених підстав для звільнення судді ОСОБА_4 з посади судді Шевченківського районного суду міста Києва. При цьому, ВРП встановила недопущення втручання Другою дисциплінарною палатою ВРП в оцінку судових рішень по справам №761/361/14-п; №761/3220/14-п; №761/2/14-п; №761/2797/14-п, які були розглянуті позивачем. Також зазначено про наявність в рішенні Другої дисциплінарної палати ВРП виключно оцінки дій судді ОСОБА_4 під час розгляду вказаних справ.

Підсумовуючи зазначене, Верховний Суд зазначає, що відповідачем під час прийняття спірного у даній справі рішення не було допущено порушення прав позивача. Рішення прийнято повноваженим суб'єктом в межах та у спосіб передбачений Конституцією України та Законом №1798-VIII.

Доводи позивача про втручання в дискреційні повноваження судді під час розгляду та вирішення матеріалів про притягнення до адміністративної відповідальності, в тому числі наданні оцінці доказів у них та встановлених обставин, були предметом розгляду ВРП під час оскарження ОСОБА_4 подання Другої дисциплінарної палати ВРП, оцінка рішенню якого, згідно із положеннями Кодексу адміністративного судочинства України може бути надана виключно Великою Палатою Верховного Суду.

Щодо інших аргументів представника позивача, які, зокрема, зазначені у відповіді на відзив відповідача щодо порушення строків притягнення до дисциплінарної відповідальності, слід відзначити, що в силу приписів статті 109 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, дисциплінарне стягнення було застосоване ВРП до ОСОБА_4 в межах трирічного строку, враховуючи час тимчасової непрацездатності у зв'язку із хворобою (22 дні) та відпустки (194 дні), допущення нею проступку в лютому 2014 року і винесеного, спірного рішення в даній справі в жовтні 2017 року. Також вказаним обставинам була надана оцінка Другою дисциплінарною палатою ВРП, про що зазначено у її рішенні, яке, як вже встановлено Верховним Судом залишене без змін рішенням ВРП.

Підсумовуючи наведене, Суд приходить до висновку відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позову до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення № 3525/0/15-17 від 31.10.2017.

Керуючись статтями 193, 194, 242 - 244, 246, 250, 257, 266 Кoдексу адміністративнoгo судoчинства України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Вищої ради правосуддя про визнання незаконним та скасування рішення № 3525/0/15-17 від 31.10.2017 - відмовити.

Судове рішення Верховного Суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу може бути подано протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасники справи:

ОСОБА_4, АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1.

Вища рада правосуддя, м. Київ, вул. Студентська 12-а, Єдиний державний реєстр підприємств і організацій України - 00013698.

Головуючий суддя В.П. Юрченко

Судді: І.А. Васильєва

С.С. Пасічник

В.В. Хохуляк

Р.Ф. Ханова

Повний текст рішення складено 21.05.2018.