Справа № 316/1995/16-а(2-а/316/155/16)
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2018 року

Київ

справа №316/1995/16-а(2-а/316/155/16)

адміністративне провадження №К/9901/17351/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Берназюка Я.О., судді Гриціва М.І., судді Коваленко Н.В., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів Шлай А.В., Чабаненко С.В., Прокопчук Т.С. від 06 червня 2017 року,

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив:

- визнати протиправними дії відповідача, щодо відмови у здійсненні йому перерахунку пенсії, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року (далі за текстом - Закон № 1789-ХІІ) в розмірі 90 відсотків від суми щомісячного заробітку;

- зобов'язати відповідача здійснити перерахунок та виплату йому, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-III, який діяв на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Запорізької області № 18-749 вих-16 від 21 вересня 2016 року про заробітну плату, починаючи з 01 січня 2016 року (не зазначаючи кінцевого терміну), без обмеження будь-яким терміном, періодом, без обмеження граничного розміру пенсії;

- виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії з 01 січня 2016 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що у період з 02 серпня 1984 року по 17 квітня 2003 року - працював в органах прокуратури Запорізької області та набув право на пенсію за вислугою років, у зв'язку з чим з 2003 року отримує пенсію, призначену на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в розмірі 90 відсотків середньої заробітної плати посади прокурора м. Енергодара Запорізької області. Звернувшись 26 вересня 2016 року до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, отримав відмову, яку вважає протиправною.

Постановою Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 березня 2017 року адміністративний позов задоволено частково, зокрема:

- визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в місті Енергодарі Запорізької області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ в розмірі 90 відсотків від суми щомісячного заробітку;

- зобов'язано Управління Пенсійного фонду України в місті Енергодарі Запорізької області здійснити перерахунок та виплату позивачу, у зв'язку з підвищенням заробітної плати працівникам прокуратури відповідно до вимог статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» (в редакції Закону України від 12 липня 2001 року № 2663-III, який діяв на час призначення пенсії) в розмірі 90 відсотків від суми місячного заробітку, зазначеного у довідці прокуратури Запорізької області № 18-749 вих-16 від 21 вересня 2016 року про заробітну плату, починаючи з 01 жовтня 2016 року без обмеження будь-яким терміном, періодом, без обмеження граничного розміру пенсії, та виплатити різницю між фактично отриманою та належною до сплати сумою пенсії починаючи з 01 жовтня 2016 року.

В задоволенні решти вимог адміністративної позовної заяви - відмовлено.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд постановою від 06 червня 2017 року задовольнив апеляційну скаргу Енергодарського об'єднаного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, постанову Енергодарського міського суду Запорізької області від 03 березня 2017 року скасував та ухвалив нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії відмовив.

Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд свою відмову обґрунтовував тим, що на час звернення позивача за призначенням пенсії за вислугу років (26 вересня 2016 року) положення статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, якими були врегульовані питання перерахунку пенсії, втратили чинність і не могли бути застосовані відповідачем.

Разом з тим, Закон України «Про прокуратуру» № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року (далі за текстом - Закон № 1697-VІІ) містить норму, яка передбачає перерахунок призначених пенсій працівникам прокуратури, проте умови та порядок такого перерахунку визначаються Кабінетом Міністрів України (частина двадцята статті 86 Закону). Відповідних нормативно-правових актів на реалізацію зазначених приписів Закону Кабінетом Міністрів України на час відмови позивачу у здійсненні перерахунку пенсії - 26 жовтня 2016 року, не прийнято. Відтак, на думку апеляційного суду , застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин, які виникли у зв'язку із зверненням позивача із заявою про здійснення перерахунку пенсії та відмовою відповідача у задоволенні заяви, положень статті 50-1 Закону № 1789, які регулювали питання перерахунку пенсії, що втратили чинність 15 липня 2015 року, є помилковим.

З таким рішенням суду апеляційної інстанції позивач не погодився, подав касаційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення справи, просить скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

В обґрунтування касаційної скарги позивач посилається на те, що право на пенсійне забезпечення врегульовано як в статті 50-1 Закону № 1789- XIІ (що втратив чинність з 15 липня 2015 року), так і збережено у статті 86 Закону № 1697-VII.

25 липня 2017 року відповідачем подано заперечення на касаційну скаргу, в якому Енергодарське об'єднане управління пенсійного фонду України в Запорізькій області наголошує на безпідставності вимог позивача та відповідності рішення апеляційної інстанції нормам матеріального та процесуального права.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 29 червня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі № 316/1995/16-а, витребувано адміністративну справу та запропоновано сторонам надати заперечення на касаційну скаргу.

Пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що Вищий адміністративний суд України діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду.

У відповідності з положенням пункту 11 частини другої статті 46, пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Пленум Верховного Суду постановою від 30 листопада 2017 року № 2 визначив, що днем початку роботи Верховного Суду є 15 грудня 2017 року. З цієї дати набрав чинності також Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, яким, зокрема, КАС України від 06 липня 2005 року № 2747-IV викладено у новій редакції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 лютого 2018 року для розгляду цієї справи визначено новий склад колегії суддів, суддею-доповідачем визначено суддю Верховного Суду Берназюка Я.О.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.В. від 26 квітня 2018 року прийнято до свого провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії.

Від Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області у встановлений касаційним судом термін (до 20 травня 2018 року) відзиву на касаційну скаргу ОСОБА_2 не надходило, що відповідно до частини четвертої статті 338 КАС України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у касаційному порядку.

Судами попередніх інстанцій встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач 26 вересня 2016 року звернувся до відповідача з заявою про перерахунок пенсії за вислугу років, призначеної на підставі статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ.

Листом Відповідача від 26 жовтня 2016 року за № 5540/03 позивачу було відмовлено у проведенні перерахунку пенсії у зв'язку з тим, що «згідно пункту 5 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02 березня 2015 року № 213 з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким пенсії/щомісячне довічне грошове утримання призначаються, зокрема, за Законом України «Про прокуратуру».

Вказане рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Енергодарі Запорізької області про відмову в перерахунку пенсії, позивач вважає протиправним і таким, що порушує його право на соціальний захист, у зв'язку з чим звернутися до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення суду апеляційної інстанції відповідає, а викладені в касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятні з огляду на наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14 жовтня 2014 року прийнято новий Закон № 1697-VIІ. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих положень цей закон набрав чинності з 15 липня 2015 року, крім окремих положень, які вступили в силу раніше або пізніше зазначеної дати. В преамбулі закону вказано, що він визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України.

Отже, даний закон носить спеціальний характер, тобто його застосування є пріоритетним у правовідносинах, учасником яких є органи прокуратури, прокурори та інші працівники органів прокуратури, включаючи правовідносини, які виникають з приводу соціального, матеріально-побутового забезпечення прокурорів.

В той же час після прийняття, але до моменту набрання чинності Законом України "Про прокуратуру", а саме 02 березня 2015 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", який набув чинності з 01 квітня 2015 року, крім деяких положень. В пункті 5 Перехідних положень цього закону зазначається, що в разі неприйняття до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, на загальних підставах з 01 червня 2015 року скасовуються норми щодо пенсійного забезпечення осіб, яким призначаються пенсії відповідно до ряду законів, зокрема, й Закону України "Про прокуратуру".

Оскільки вказаний Закон не скасовано, його положення не визнано неконституційними, а до 01 червня 2015 року закону щодо призначення всіх пенсій, у тому числі спеціальних, прийнято не було, то відповідно з вказаної дати призначення та виплата всіх пенсій на підставі Закону України "Про прокуратуру" припиняється.

Тобто, з 01 червня 2015 року ОСОБА_2 втратив право на призначення пенсії за вислугою років відповідно до Закону України "Про прокуратуру.

Аналогічна правової позиції висловлена Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2016 року в справі № 333/6710/15-а, постановах Верховного Суду від 20 лютого 2018 року по справі № 711/6019/16-а, від 02 березня по справам № 264/1617/17 та № 761/21804/17.

У зв'язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати пункт 5 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02 березня 2015 року.

Таким чином, право на перерахунок пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку з урахуванням часу звернення до відповідного органу, а тому, зважаючи, що на час звернення позивача за перерахунком розміру пенсії такої підстави для перерахунку призначених працівникам прокуратури пенсій як збільшення розміру заробітної плати на законодавчому рівні не встановлено, а урядом будь-яких правових норм для перерахунку не визначено, у відповідача не було правових підстав для здійснення такого перерахунку, у зв'язку із чим відповідач, приймаючи рішення про відмову в перерахунку пенсії позивача, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Ейрі проти Ірландії" констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового (Airey v. Ireland № 6289/73). Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат, про що зазначено в рішенні цього суду у справі "Кйартан Асмундсон проти Ісландії" (Kjartan Аsundsson v. Iceland № 60669/00). Отже, одним з визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

При вирішенні спірних правовідносин колегія суддів також врахувала правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні "Великода проти України" (№ 43331/12), в якому Суд зазначив, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналогічний висновок зроблений в рішенні Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду апеляційної інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд апеляційної інстанції, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з'ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи касаційної скарги його не спростовують.

Враховуючи, що касаційний суд залишає в силі рішення суду апеляційної інстанції, то в силу частини шостої статті 139 КАС України судові витрати новому розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06 червня 2017 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко