Справа № 462/128/18
Суддя: Кирилюк А. І.
Дата ухвалення: 2018-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

справа № 462/128/18
Провадження № 2-а/462/70/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2018 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі головуючого судді Кирилюка А.І.

при секретарі - Фрейдун А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Львові справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Інспектора 4 батальойону 3 роти УПП у м. Львові лейтенанта поліції Фішер Марії Володимирівни про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ЕАА № 224203 від 01.12.2017 року відносно ОСОБА_1

Свої вимоги мотивує тим, що правопорушення не вчиняв, в протоколі не відображено дійсні обставини події. Розгляду справи фактично не було, оскаржувану постанову він отримав поштою. Після чого оскаржував вказану постанову до УПП у Львівської області ДПП НП України, де йому було відмовлено. Вважає, що його притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, а вказана постанова інспектора поліції є незаконною та підлягає скасуванню.

Позивач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з'явився, його представник подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, суду заперечень або доказів на спростування позову не надав.

Враховуючи вимоги ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно з ст.222 КУпАП від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право за адміністративні правопорушення, передбачені частинами першою, другою і третьою статті 122 цього Кодексу, - працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень

Судом встановлено, що 01 грудня 2017 року інспектором 4 батальойону 3 роти УПП у м. Львові лейтенанта поліції Фішер Марії Володимирівни винесена постанова серії ЕАА№ 224203, згідно якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 225 гривень. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 01 грудня 2017 року о 14 год. 38 хв. на вул. Боднарська, 3 у м Львові ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «Lexus ES», номерний знак НОМЕР_1, не виконав вимоги дорожньої розмітки 1.3, перетнув її, чим порушив п. 8.5.1 Правил дорожнього руху України. Позивач, отримавши постанову поштою оскаржив її до УПП у Львівської області ДПП НП України. Листом № В-125/41/12/02/2017 від 27.12.17 року в задоволенні скарги йому було відмовлено.

Суд приймає до уваги пояснення позивача наведені в позові, карту та фото вулиці з вказаного місця події. Разом з тим, суд вважає, що відповідач не довів того факту, що при розгляді справи та винесенні оскаржуваної постанови було прийняте зазначене рішення на підставі об'єктивних доказів, оскільки жодного доказу на підтвердження обставин, викладених в оскаржуваній постанові, суду не представлено. Так відповідач не надав суду жодного доказу вчинення позивачем правопорушення.

Відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, однак ненадання доказів в судовому засіданні давало суду право вирішити справу, обмежившись наявними у справі доказами, що повністю відповідає положенням ст.205 КАС України.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов'язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Стаття 62 Конституції України визначає, що обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно ч.1 і ч.3 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв'язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, прокурорським наглядом, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст.245 КУпАП, завданням провадження в справі про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, що встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки чи відеозапису, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень, обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, враховуючи, що норми КАС України покладають на суб'єкта владних повноважень обов'язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльність та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів, невиконання відповідачем свого обов'язку довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, свідчить про достовірність повідомлених позивачем обставин і не викликає у суду обґрунтованого сумніву.

Зі змісту ст. 280 КУпАП випливає, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З урахуванням наявних по справі доказів вбачається, що інспектором поліції порушено норми ст. 245 КУпАП, а саме відповідачем не було вжито належних заходів, спрямованих на своєчасне, всебічне, повне і об'єктивне з'ясування обставин справи.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не представлено жодного належного, об'єктивного та обґрунтованого доказу, який би спростовував доводи позивача та вказував на наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, то суд приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити.

Керуючись ст. 122, 245, 251, 252, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст .8, 9, 20, 28, 44, 47, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250, 294 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задоволити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАА№ 224203 від 01.12.2017 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП - визнати протиправною та скасувати.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного адміністративного суду в тридцяти денний строк з дня проголошення.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: