Справа № 355/469/18
Суддя: Лисюк О. Д.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 355/469/18
Провадження № 2-а/355/20/18
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лисюка О.Д.

за участю секретаря судового засідання Старенької С.М.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти, 4 батальйону, 1 полку УПП у м. Києві сержанта поліції ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР №261336 про адміністративне правопорушення від 15 березня 2018 року, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом стверджуючи, що поліцейським 4 роти, 4 батальйону, 1 полку УПП у м. Києві сержантом поліції ОСОБА_2 була ухвалена постанова про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ВР №261336 , в якій зазначено, що ОСОБА_1 15.03.2018 року рухаючись на автомобілі SKODA RAPID, державний номерний знак НОМЕР_1 по автошляху Ковель-Київ на 52 км. перетнув горизонтальну розмітку 1.1. чим порушив пп.34 Правил дорожнього руху чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП та на нього було накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.

Не погоджуючись із постановою, позивач 23 березня 2018 року через поштове відділення направив на адресу Баришівського районного суду позовну заяву, яка 27.03.2018 року була зареєстрована в канцелярії суду за № 2360.

Позивач вважає, що постанова від 15.03.2018 року винесена поліцейським 4 роти, 4 батальйону, 1 полку УПП у м. Києві сержантом поліції ОСОБА_2 з порушенням норм та вимог чинного законодавства, зокрема при розгляді справи не були зясовані і доведені обставини, які б свідчили, що в його діях є ознаки проступку, за які законом встановлено адміністративну відповідальність.

Просить суд визнати дії працівника поліції неправомірними та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення, ухвалену 13.03.2018 року сержантом поліції ОСОБА_2

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Просить адміністративний позов задовольнити в повному обємі.

Відповідач поліцейським 4 роти, 4 батальйону, 1 полку УПП у м. Києві сержант поліції ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи його належним чином повідомлено. На адресу суду електронною поштою 10.05.2018 року надійшло заперечення представника відповідача ОСОБА_3 патрульної поліції ОСОБА_4 в якому просить відмовити в позові ОСОБА_1

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений адміністративний позов підлягає до часткового задоволення виходячи з таких міркувань.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Зі змісту ч. 1 ст. 122 КУпАП вбачається, що адміністративна відповідальність настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п'ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Судом встановлено, що 15 березня 2018 року, поліцейським 4 роти, 4-го батальйону 1 полку УПП в м. Києві сержантом ОСОБА_2 відносно позивача, було ухвалено постанову серії БР № 261336 у справі про адміністративне правопорушення та накладено на останнього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 гривень за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно вищевказаної постанови, позивач, 15 березня 2018 року о 14 год. 15 хв., на 52-му км. автодороги М-07 Київ-Ковель, керуючи транспортним засобом марки "SKODA RAPID", державний номер НОМЕР_1, перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, чим порушив п. 8.5.1 та розділ 34 ПДР України.

Відповідно до п. 8.1. Правил дорожнього руху України, регулювання дорожнього руху здійснюється за допомогою дорожніх знаків, дорожньої розмітки, дорожнього обладнання, світлофорів, а також регулювальниками.

Відповідно до п. 8.5.1. Правил дорожнього руху України горизонтальна дорожня розмітка встановлює певний режим і порядок руху. Наноситься на проїздній частині або по верху бордюру у вигляді ліній, стрілок, написів, символів тощо фарбою чи іншими матеріалами відповідного кольору згідно з п. 34.1 цих Правил.

Згідно положень п. п. 1.1. розділу 34 ПДР України, горизонтальна розмітка (вузька суцільна лінія) поділяє транспортні потоки протилежних напрямків і позначає межі смуг руху на дорогах; позначає межі проїзної частини, на які в'їзд заборонено; позначає межі місць стоянки транспортних засобів, майданчиків для паркування і край проїзної частини доріг, не віднесених за умовами руху до автомагістралей. Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з'ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності. Керуючись законом і правосвідомістю.

В даному випадку суд вважає, що спірним є питання щодо наявності в діях позивача порушення п. 8.5.1 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

В судовому засіданні встановлено, що при складанні постанови про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 122 КУпАП відносно позивача ОСОБА_1 відповідачем схеми чи інша фіксація цього правопорушення не здійснювалася.

Як вбачається із самої постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 261336 від 15.03.2018 року та із відзиву на позовну заяву, жодних доказів окрім того, що поліцейський особисто бачив як позивач перетнув суцільну лінію дорожньої відмітки 1.1., яка поділяє протилежні напрямки транспортного потоку не зазначено, як і не надані вони суду при розгляді даної справи.

Посилання позивача на те, що він не порушував вищенаведених Правил дорожнього руху, які він заявляв під час складання постанови про адміністративне правопорушення і не перетинав суцільну лінію розмітки автодороги, спростовані не були.

Відповідно до ст. 104 Кодексу адміністративного судочинства України, особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно правових відносин має право звернутися до суду з адміністративним позовом.

Відповідно до частини 2 статті 71 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідач заперечуючи доводи позивача та вказуючи на доведеність вчинення позивачем вказаного правопорушення, посилається на те, що позивачеві були розяснені його права та було надано право надати свої письмові чи усні пояснення з приводу вчиненого правопорушення та надати інші докази. Оскільки позивачем не було заявлено будь-яких клопотань, то інспектор здійснив дослідження та оцінку наявних доказів та повідомив про прийняте рішення ( накладення штрафу) та ухвалив постанову.

При цьому які докази досліджував інспектор при розгляді справи про адміністративне правопорушення, в запереченні на позовну заяву не зазначено.

Суд також звертає свою увагу, що в матеріалах справи відсутні матеріали відеофіксації , порядок використання яких встановлено пунктом 9 частини1 статті 31 та статтею 40 Закону України «Про національну поліцію».

Таким чином суд вважає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що позивачем дійсно були порушені Правила дорожнього руху, а саме п. 8.1.5. ПДР України та, відповідно, порушено норми ч.1 ст. 122 КУпАП.

Також суд зазначає, що всі сумніви відносно доведеності вини слід тлумачити на користь особи, а не субєкта владних повноважень, оскільки вказаний конституційний принцип, поряд з іншими, є гарантією захисту від безпідставного притягнення осіб до юридичної відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного суд вважає, що поліцейським 4 роти, 4-го батальйону 1 полку УПП в м. Києві сержантом ОСОБА_2 справу розглянуто поверхово, рішення прийнято без ретельної перевірки обставин вчинення адміністративного правопорушення, а тому оскаржувана постанова серії ВР № 261336 від 15.03.2018 року по справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 не може вважатись законною та обгрунтованою і підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд вважає, що посилання позивача на неправомірність дій поліцейського 4 роти, 4-го батальйону 1 полку УПП в м. Києві сержанта ОСОБА_2 щодо правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення не підлягає до задоволення.

Так, відповідно до положення ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. 1, 2, 3, 5, ст. 122 КУпАП). Від імені органів Національної поліції, розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання відповідно до покладених на них повноважень.

При цьому протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративного правопорушення розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції (ч.2 ст. 258 КУпАП).

У випадках передбачених частинами 1 та 2 цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення адміністративного правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Відповідно до положень Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395 (далі - Інструкція) у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський на місці вчинення адміністративного правопорушення виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Таким чином, дії відповідача щодо складання постанови про адміністративне правопорушення за місцем його вчинення, відповідають вимогам Закону, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.6,17,19,69,71,86,104,106,162 Кодексу адміністративного судочинства України, ч.1 ст.122, ст.247, ст.251,284 КУпАП, п. 8.1.5 Правил дорожнього руху, суд, -

В и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського 4 роти, 4-го батальйону 1 полку УПП в м. Києві сержанта ОСОБА_2 про скасування постанови серії ВР №261336 про адміністративне правопорушення від 15 березня 2018 року, задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ВР №261336 від 15.03.2018 року, ухвалену поліцейським 4 роти, 4-го батальйону 1 полку УПП в м. Києві сержантом ОСОБА_2 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 255,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 , відмовити.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_5