Справа № 826/18816/16
Суддя: Бужак Н.П.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2018 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Троян Н.М.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветеко» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року, суддя Пащенко К.С., у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветеко» до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

У С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветеко» звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про скасування податкового повідомлення-рішення від 19.10.2016 року №.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Ветеко» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що податковим органом у період з 26.09.2016 року по 30.09.2016 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку ТОВ «ВЕТЕКО» з питань неподання звіту по контрольованим операціям за 2015 рік, за результатами якої складено акт від 07.10.2016 № 358/1-26-15-14-03-01/3766849, яким встановлено порушення позивачем пп. 39.4.2 п.39.4 ст. 39 Податкового кодексу України щодо неподання позивачем до 01.05.2016 звіту про контрольовані операції за 2015 рік з нерезидентом компанією "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" (Австрійська Республіка).

На підставі акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 19.10.2016 року № , яким до позивача на підставі пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 та п. 120.3ст. 120 ПК України застосовано штрафні санкції у розмірі 365 400,00 грн.

27.10.2016 року позивачем до ДФС України подано скаргу на вказане податкове повідомлення-рішення.

Рішенням ДФС України від 16.11.2016 року № 24730/6/99-99-11-03-01-25 продовжено строк розгляду скарги позивача до 26.12.2016 року (включно).

25.11.2016 року рішенням ДФС України № 25469/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 19.10.2016 року № без змін.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції зазначив, що розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р Австрійську Республіку, на момент виникнення спірних правовідносин, було віднесено до переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України, доказів незаконності або скасування такого розпорядження в судовому чи іншому порядку позивачем не надано. Крім того суд вказав, що загальний дохід платника податків за 2015 рік, визначений за правилами бухгалтерського обліку задекларований у розмірі 13 906 200,00 грн., що значно перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік. Обсяг господарських операцій позивача з компанією нерезидентом "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" перевищує 1 млн. гривень, а тому такі господарські операції є контрольованими в розумінні ст. 39 ПК України та перевищують 5 млн. гривень.

Тому податкове повідомлення-рішення від 19.10.2016 № , прийняте ГУ ДФС у м. Києві, є правомірним та таким що не підлягає скасуванню.

Колегія суддів Київського апеляційного адміністративного суду повністю погоджується із доводами суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп. 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України для цілей нарахування податку на прибуток підприємств контрольованими є господарські операції, що впливають на об'єкт оподаткування платника податків, однією із сторін яких є нерезидент, зареєстрований у державі (на території), що включена до переліку держав (територій), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Під час визначення такого переліку Кабінет Міністрів України враховує такі критерії: держави (території), у яких ставка податку на прибуток підприємств (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижча, ніж в Україні; держави, які не розкривають у публічному доступі інформацію про структуру власності юридичних осіб; держави, з якими Україною не укладені міжнародні договори з положеннями про обмін інформацією. Такий перелік держав (територій) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, оприлюднює щороку в офіційних друкованих виданнях та на офіційному веб-сайті із зазначенням ставок податку на прибуток підприємств (корпоративний податок). Інформація про зміну ставок оприлюднюється протягом трьох місяців з дати їх зміни.

Згідно пп. 39.2.1.4 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарською операцією для цілей трансфертного ціноутворення є всі види операцій, договорів або домовленостей, документально підтверджених або непідтверджених, що можуть впливати на об'єкт оподаткування податком на прибуток підприємств платника податків, зокрема, але не виключно - операції з товарами, такими як сировина, готова продукція, тощо.

Відповідно до пп. 39.2.1.7 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України господарські операції визнаються контрольованими, якщо одночасно виконуються такі умови: загальний обсяг доходу платника податків та/або його пов'язаних осіб від усіх видів діяльності, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, перевищує 20 млн. гривень за відповідний податковий (звітний) календарний рік; обсяг групи таких господарських операцій платника податків та/або його пов'язаних осіб з одним контрагентом перевищує 1 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість) або 3 відсотки доходу, що враховується під час визначення об'єкта обкладення податком на прибуток підприємств, платника податків за відповідний податковий (звітний) рік.

Пудпунктом 39.4.2 п. 39.4 ст. 39 ПК України визначено, що платники податків (крім Національного банку України), які протягом звітного періоду здійснювали контрольовані операції, зобов'язані подавати до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, інформацію про здійснені контрольовані операції одночасно з поданням декларації з податку на прибуток підприємств (додаток до декларації). Платники податків, обсяг контрольованих операцій яких з одним контрагентом перевищує 5 млн. гривень (без урахування податку на додану вартість), зобов'язані подавати звіт про контрольовані операції центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, до 1 травня року, що настає за звітним, засобами електронного зв'язку в електронній формі з дотриманням вимог закону щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.

Як встановлено судом першої інстанції, 01.01.2015 року між ТОВ "Ветеко" (покупець) та з нерезидентом компанією "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" (Австрійська Республіка) (постачальник) укладено контракт № 126177, за умовами якого постачальник продає, а покупець купує ветеринарні препарати в кількості і за ціною, яка зазначається у специфікації. Загальна вартість продукції складає 2164620,00 Євро.

На виконання умов вказаного контракту за період з 14.05.2015 по 01.08.2015 покупцем отримано товар (ветеринарні препарати) на загальну суму 11039587,13 грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями митних декларацій.

З поданої позивачем декларації з податку на прибуток підприємств за 2015 рік від 29.02.2016 № убачається, що загальний дохід платника податків, визначений за правилами бухгалтерського обліку задекларований у розмірі 13 906 200,00 грн., тобто річний дохід платника податків перевищує 20 млн. грн.

При цьому, обсяг господарських операцій позивача з компанією "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" складає 11 039 587,13 грн., що перевищує 1 млн. грн. за відповідний податковий (звітний) рік.

Крім того, судом першої інстанції встановлено та дана обставина підтверджується матеріалами справи, що місцем реєстрації нерезидента компанії "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" є Австрійська Республіка.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р у відповідності до 39.2.1.2 пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 ПК України визначено Перелік держав (територій), у яких ставки податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсоткових пунктів нижчі, ніж в Україні, термін дії якого з 25.12.2013 по 13.05.2015.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р "Про затвердження переліку держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 Податкового кодексу України" визнано таким що втратило чинність, розпорядження Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 № 1042-р та затверджено новий перелік держав (територій), які відповідають критеріям, установленим підпунктом 39.2.1.2 підпункту 39.2.1 пункту 39.2 статті 39 ПК України, в якому міститься, зокрема, Австрійська Республіка.

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 01.07.2015 № 677-р внесено зміни у додаток до розпорядження Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р, яким Австрійську Республіку з 01.08.2015 виключено з такого переліку.

Отже, оскільки контрагент позивача зареєстрований у країні, що у період з 14.05.2015 по 01.08.2015 перебувала у затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 449-р Переліку держав в якій ставка податку на прибуток (корпоративний податок) на 5 і більше відсотків нижче, ніж в Україні, загальна сума операцій здійснених позивачем за відповідний календарний рік становить більше ніж 20 млн. гривень, а обсяг господарських операцій з компанією "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" перевищує 1 млн. гривень, судова колегія вважає, що суд першої інстнції прийшов до вірного висновку про законність і обгрунтованість прийнятого податковим органом податкового повідомлення-рішення.

Крім того, позивач придбав у компанії "Boehringer Іngelheim RCV GmBH & Co KG" товар (ветеринарні препарати) на загальну суму 11039587,13 грн., що перевищує 5 млн. гривень, проте звіт про контрольовані операції за 2015 рік не подавав.

Відповідно до п. 120.3 ст. 120 ПК України неподання платником податків звіту та/або обов'язкової документації про здійснені ним протягом року контрольовані операції або невключення до такого звіту інформації про всі здійснені протягом звітного періоду контрольовані операції відповідно до вимог пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, тягне за собою накладення штрафу у розмірі: 100 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, - у разі неподання (несвоєчасного подання) звіту про контрольовані операції; п'ять відсотків суми контрольованих операцій, що не задекларовані у звіті; три відсотки суми контрольованих операцій, щодо яких не була подана документація, визначена підпунктом 39.4.8 пункту 39.4 статті 39 цього Кодексу, але не більше 200 розмірів мінімальної заробітної плати за всі не задекларовані контрольовані операції.

Що стосується доводів апелянта про те. що податкоим органом порушено строки розгляду скарги, а тому відповідно до ст. 56.9 ст. 56 ПК України скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податку колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 56.1 ст. 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

За змістом п.56.8 ст. 56 ПК України контролюючий орган, який розглядає скаргу платника податків, зобов'язаний прийняти вмотивоване рішення та надіслати його протягом 20 календарних днів, наступних за днем отримання скарги, на адресу платника податків поштою з повідомленням про вручення або надати йому під розписку.

Згідно п.56.9 ст. 56 ПК України керівник (його заступник або інша уповноважена посадова особа) відповідного контролюючого органу може прийняти рішення про продовження строку розгляду скарги платника податків понад 20-денний строк, визначений у пункті 56.8 цієї статті, але не більше 60 календарних днів, та письмово повідомити про це платника податків до закінчення строку, визначеного у пункті 56.8 цієї статті.

Якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків не надсилається платнику податків протягом 20-денного строку або протягом строку, продовженого за рішенням керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи), така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначених строків.

Скарга вважається також повністю задоволеною на користь платника податків, якщо рішення керівника (його заступника або іншої уповноваженої посадової особи) про продовження строків її розгляду не було надіслано платнику податків до закінчення 20-денного строку, зазначеного в абзаці першому цього пункту.

Із матеріалів справи убачається, що скарга ТОВ «Ветеко» отримана податковим органом 27.10.2016 року (а.с. 61).

16.11.2016 року Державною фіскальною службою України прийнято рішення про продовження строку розгляду скарги до 26.12.2016 ркоу включно. Рішення підписано директором Департаменту адміністративного оскарження та судового супроводження Д.В. Донець.

Копія рішення була направлена ТОВ «Ветеко», що убачається із копії самого рішення з відміткою позивача.

Крім того, чинним законодавством передбачено право податкового органу продовжити строк розгляду справи і татким правом відповідач скористався, що ніяким чином не впливає на суть прийнятого по скарзі рішення.

Підстав вважати, що рішення ДФС України про продовження строку розгляду скарги є незаконним чи підписано неуповноваженою особою, колегія суддів не має підстав.

25.11.2016 року рішенням ДФС України № 25469/6/99-99-11-03-01-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення від 19.10.2016 № без змін.

Отже, скарга позивача була розглянута податковим органом у межах визначених законом строків.

Інших обгрунтувань незаконності рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 27.02.2018 року апелянт в апеляційній скарзі не навів.

Безпідставними є доводи апелянта, викладені в апенляційній скарзі про те, що суд першої інстнації не дослідив та не з'ясував обставини справи та не надав їм юридичної оцінки.

Як убачається із самого оскаржуваного рішення, суд першої інстанції надав належну правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами з урахуванням встановлених по справі обставин , врахував доводи обох сторін, а також врахував документальне підтвердження допущенного позивачем порушення вимог законодавства щодо неподання звіту про контрольовані операції за 2015 рік.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно, оцінивши фактичні обставини справи, з дотриманням норм матеріального та процесуального права та дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Ветеко» залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя- доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Троян Н.М.

Повний текст виготовлено: 23 травня 2018 року.