Справа № 525/255/18
Суддя: Лисенко Н. В.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВЕЛИКОБАГАЧАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Справа № 525/255/18 Провадження № 2-а/525/11/2018
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2018 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Лисенко Н.В., за участю секретаря Хоменка М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляк Альберта Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, -

в с т а н о в и в:

3 березня 2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляк Альберта Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення.

З адміністративного позову вбачається, що 21 лютого 2018 року близько 21 години 30 хвилин позивач ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом "Chevrolet aveo", номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в м. Харків біля будинку, 14-а по вулиці Матросова, відповідно до вимог ПДР України. Однак, 21 лютого 2018 року інспектором роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Зеляком Альбертом Івановичем було складено постанову серії БР № 873516 про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що накладаючи стягнення інспектор поліції вважав, що в м. Харків на вулиці Матросова, біля б. 14-а позивач здійснив зупинку у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 д) ПДР України, але всупереч цього, під час складання вищевказаної постанови інспектор поліції не надав жодного доказу, який би підтверджував порушення позивачем правил дорожнього руху, крім цього, оскаржувана постанова, серія БР № 873516 від 21 лютого 2018 року, винесена інспектором з ігноруванням процедури розгляду щодо всебічності, повноти та об'єктивності розгляду справи, відповідачем не дотримано процедури розгляду справи, не роз'яснено в повному обсязі прав особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, не досліджено всіх обставин справи та не перевірено їх доказами, не надано доказам належної оцінки, що у підсумку призвело до необґрунтованого притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП.

Посилаючись на вищевикладені обставини та на те, що при винесенні інспектором УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенантом поліції Зеляком А.І. постанови в справі про адміністративне правопорушення серії БР № 873516 від 21 лютого 2018 року ним порушено норми чинних нормативно-правових актів, як наслідок, вина особи у вчиненні правопорушення належним чином не доведена, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд скасувати постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія БР № 873516 від 21 лютого 2018 року, що складена інспектором УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенантом поліції Зеляк Альбертом Івановичем, а провадження у адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП закрити, на підставі ч.1 ст. 247 КУпАП, в зв'язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення.

Ухвалою суду від 7 березня 2018 року відкрито провадження по справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

В судові засідання 16 березня та 19 квітня 2018 року позивач ОСОБА_1 не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в матеріалах справи є заява позивача ОСОБА_1 про розгляд справи у його відсутність, в заяві позивач вказав, що позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити в повному обсязі, крім цього 18 квітня 2018 року до суду надіслав заяву про проведення судового засідання 19 квітня 2018 року у його відсутність, надіслана судова повістка з рекомендованим повідомленням за адресою вказаною в позові про виклик позивача в судове засідання 11 травня 2018 року повернулася до суду без вручення адресату, a причин неявки в судове засідання 22 травня 2018 року суду не повідомив.

Відповідач інспектор УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляк А.І. в судові засідання 16 березня, 19 квітня, 11 травня та 22 травня 2018 року не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, судовими повістками з рекомендованими повідомленнями, які були направлені на адресу УПП в Харківській області та були отримані уповноваженим працівником Управління 23 березня, 6 квітня, 26 квітня та 18 травня 2018 року відповідно, про причини неявки відповідач суд не повідомив. Відзиву на адміністративний позов ОСОБА_1 до суду не подав.

20 квітня 2018 року до суду від Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в Харківській області надійшло повідомлення на запит суду про те, що копії відеозаписів з нагрудних камер патрульних поліції, які були присутні під час оформлення матеріалів відносно ОСОБА_1 станом на 6 квітня 2018 року, в архіві відеоматеріалів Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції відсутні, крім того в повідомленні вказано, що протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, не складається.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, оцінюючи зібрані і надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляка Альберта Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Частиною 2 ст. 2 цього Кодексу передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам.

Згідно ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

У відповідності до ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частина 2 ст. 77 КАС України встановлює, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою відповідача - інспектора УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляка Альберта Івановича від 21 лютого 2018 року серія БР № 873516 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за те, що він, як вказано у постанові, цього дня о 21 год. 30 хв., керуючи транспортним засобом "Chevrolet aveo" номерний знак НОМЕР_1, здійснив зупинку в м. Харків біля будинку 14-а по вулиці Матросова, у місці, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливий рух інших транспортних засобів, чим порушив п. 15.10 д) ПДР України (a.c.6).

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі.

Згідно з частиною 5 статті 14 Закону України "Про дорожній рух" учасникам дорожнього руху ставиться в обов'язок знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Статтею 31 Закону України "Про Національну поліцію" зазначено, що поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Згідно ч.1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото - і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото - і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (із змінами та доповненнями).

Згідно п.1.1. ПДР, ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. Згідно з п. 15.10 а) ПДР України, стоянка забороняється у місцях, де заборонена зупинка. Термін "зупинка" наведений в п.1.10 ПДР України має значення, як припинення руху транспортного засобу на час до 5 хвилин.

Згідно п. 15.10 д) ПДР України стоянка забороняється у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів.

Відповідно до ч.3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п'ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно п.п. "а" п. 2.4 ПДР України на вимогу працівника міліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред'явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1. У зв'язку з прийняттям Закону України "Про національну поліцію" повноваження працівників міліції передані поліцейським.

Законом України від 14 липня 2015 року № 596-VII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» ст. 258 КУпАП було доповнено новою частиною, якою розширено перелік випадків, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення. Так, відповідно ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно зі ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення правил дорожнього руху (ч. 1 ст.122 КУпАП).

Відповідно п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року, № 1408/27853 у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

У відповідності до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Частиною 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов'язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Аналогічні за змістом приписи містяться в Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395.

Згідно з пунктом 9, 10 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року за № 1395 розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз'яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов'язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Суд приходить до висновку, що відповідач - інспектор УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенант поліції Зеляк А.І. без фактично та юридично дотримання процедури розгляду справи у повному обсязі, що передувало б складанню постанови, а саме встановлення та дослідження належних і допустимих доказів вчинення проступку саме позивачем ОСОБА_1, у тому числі очевидців події, перевірки доводів позивача про причини тимчасової зупинки, повністю склав оскаржену постанову, котра одразу відповідачем і була оголошена позивачеві, тобто на момент початку розгляду справи про адміністративне правопорушення постанова вже була складена інспектором та ним підписана, а звідси наперед вина позивача вже була визначена інспектором.

Згідно ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім'я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім'я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

В ч.3 ст.283 цього Кодексу вказано, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Як роз'яснено у Рішенні Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 словосполучення "за місцем його вчинення", вжите у названій статті, визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення. Аналогічні висновки колегії суддів Вищого адміністративного суду України викладені в ухвалі від 13 січня 2017 року по справі № 552/4635/16-а та в ухвалі від 28 грудня 2016 року по справі № 750/8192/16-а.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз'яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. При цьому, суд при оцінці доказів у справі суд враховує висновки, які викладені у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008 року та у Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) про те, що суд при оцінці доказів у конкретній справі повинен керуватися критерієм доведення «поза розумним сумнівом»; таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Відповідно до ст. 251 КУпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів,а також іншими документами.

Згідно ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В постанові, що оскаржується, посилання на жоден з цих доказів немає.

Постанова про накладення адміністративного стягнення містить відомості, встановлені ч. 3 ст. 283 КУпАП, а саме: відомості про дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження, права особи яка притягується до адміністративної відповідальності, крім зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис події.

Однак, у оскаржувальній постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис, оскільки адміністративне правопорушення зафіксовано не в автоматичному режимі, а постанова ухвалена саме про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, що суперечить вимогам саме ч. 3 ст. 283 КУпАП, оскільки цією нормою встановлено необхідність зазначення такої інформації, а щодо фіксації в автоматичному режимі порядок зазначення інформації у постанові врегульовано у ч. 4 ст. 283 цього Кодексу.

Крім того, Верховний Суд України у роз'ясненні щодо візуального спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху України роз'яснив , що візуальне спостереження за дотриманням Правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку, а для підтвердження порушення Правил дорожнього руху України посадова особа відповідно до ст. 251 КУпАП мала б надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки із відповідними замірами. Вказав також, що постанова по своїй правовій природі є рішенням суб'єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення (постанова від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17).

Отже, постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БР № 873516 від 21 лютого 2018 року складена відповідачем - інспектором УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляк A.I. без дотримання процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яка передувала б ухваленню постанови, тобто не у відповідності до вимог ст. ст. 251, 279, 283 КУпАП та п.п. 9,10 розділу ІІІ вказаної Інструкції. Зокрема, не були роз'яснені у повному обсязі текстуально позивачеві права та обов'язки відповідно до ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, у тому числі не було роз'яснено позивачеві право на заявлення клопотань, надання доказів, встановлення та допит певних осіб як свідків, право на отримання правової допомоги, право на отримання та ознайомлення з доказами про вчинення проступку, не встановлено та не проведено належне дослідження доказів. Особисті візуальні спостереження відповідача - інспектора та його внутрішні переконання, певні судження і висновки щодо вчинення позивачем поставленого йому у вину проступку за змістом та у відповідності ст. 251 КУпАП та ст.77 КАС України не мають характер доказів, а ті, які висловлені у постанові щодо створення перешкод у русі іншим транспортним засобам мають характер припущень, як наслідок, доказів, які свідчили б про вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху України в матеріалах справи відсутні.

За встановлених і наведених судом обставин, суд вважає, що відповідачем інспектором УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенантом поліції Зеляком А.І. було передчасно ухвалено постанову про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП, доказів щодо правомірності свого рішення щодо позивача ОСОБА_1 за обставин, які викладені ним в оскаржувальній постанові суду не надано.

Відповідно ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обгрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України ( в редакції, яка діє з 15 грудня 2017 року) за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб'єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб'єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до інспектора УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляка Альберта Івановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення підлягає задоволенню, як наслідок, необхідно скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Зеляка Альбертa Івановичa від 21 лютого 2018 року, серія БР № 873516, про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП,застосування стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. та закрити провадження по даній справі про адміністративне правопорушення, оскільки не доведено наявність складу адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1

Керуючись ст.ст.19,22,55 Конституції України, ст.ст. 283, 287-289, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14,20, 72-78, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

Адміністративний позов ОСОБА_1, паспорт громадянина України НОМЕР_2, виданий 17 квітня 2002 року Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області, зареєстрованого в с. Устивиця Великобагачанського району Полтавської області пров. Врожайний, 10, до інспектора УПП в Харківській області ДПП роти № 3 батальйону № 2 лейтенанта поліції Зеляка Альберта Івановича (юридична адреса: м. Харків вул. Шевченка, 315 а ) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушеннязадовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти № 3 батальйону № 2 УПП в Харківській області ДПП лейтенанта поліції Зеляка Альберта Івановича від 21 лютого 2018 року серія БР № 873516 про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП та застосування стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження по даній справі про адміністративне правопорушення закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Згідно ч.1 ст.272 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя -