Справа № 679/417/18
Суддя: Гавриленко О. М.
Дата ухвалення: 2018-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/679/81/2018
Справа № 679/417/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2018 року м.Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючої судді Гавриленко О.М., за участю секретаря судового засідання Василюк Л.С., позивача ОСОБА_1 розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин справу № 679/417/18 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Чернівці про оскарження рішення субєкта владних повноважень, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в м. Чернівці про оскарження рішення субєкта владних повноважень.

В обґрунтування позовної заяви зазначив, що 20.03.2018 року близько 13 год. 00 хв. він рухаючись за кермом легкового автомобіля «Chevrolet Lacetti» з реєстраційним номером ВХ3563ВВ по вул. Українській в м. Чернівці, дотримуючись сигналу світлофора та вимог дорожніх знаків, звернув праворуч на вул. Руську, по якій рухався в напрямку вул. Ломоносова за тролейбусом. Підїхавши до скупчення автомобілів, які були розташовані на узбіччі по вул. Руська, 26 під знаком 5.43.1 «Пункт зупинки тролейбусу» в напрямку його руху, був зупинений працівником поліції інспектором Маланчуком М.В., який висунув йому звинувачення про порушення ним вимог дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», розташований на перехресті вулиць Руська - Головна. Також вказав, що він висловив працівнику поліції свою незгоду з інкримінованим йому порушенням, аргументуючи це тим, що він рухався по вул. Українській і звернув на вул. Руську, а не рухався вул. Головній і звернув на вул. Руську, при цьому пояснивши, що заборонних знаків повороту праворуч з вул. Української на вул. Руську немає. Проте, інспектором Маланчуком М.В., не були прийняті до уваги його зауваження і пояснення, останній відразу на місці без складення протоколу про адміністративне правопорушення виніс постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року, якою притягнув його до адміністративної відповідальності за порушення ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн.

Водночас, вказав, що працівником поліції при складенні постанови про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі порушено вимоги ст.ст. 245, 276, 279 КУпАП та не врахувано ст.33, 268 КУпАП.

Крім того, в обґрунтування позову у відповіді на відзив послався на те, що жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення поліцейським надано не було, а відео з нагрудної камери є неналежним доказом, оскільки не містить ніяких підтверджень вчинення ним правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП, а лише фрагмент відео на якому зафіксовано припущення відповідача про начебто вчинення ним даного правопорушення. Вважає, що при притягненні його до адміністративної відповідальності не доведено його винуватість у інкримінованому адміністративному правопорушенні, шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. Також зазначив, що не вчиняв адміністративного правопорушення.

На підставі наведеного, в зв'язку з відсутністю будь-яких доказів щодо здійснення ним адміністративного правопорушення, пов'язаного з порушенням вимог дорожнього знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено» і недоведеністю обставин такого правопорушення, позивач вважає постанову в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн. безпідставною та просить її скасувати, а також визнати протиправними дії субєкта владних повноважень інспектора Маланчука М.В. зі складання постанови серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов в повному обсязі, просив його задовольнити. При цьому пояснив, що він не порушував Правил дорожнього руху. Пояснив, що на відео, яке було надано відповідачем зафіксовано момент, коли відбувалась розмова між інспектором Маланчуком М.В. та ним, з якої вбачається, що інспектор не маючи будь-яких доказів, які передбачені в ст. 251 КУпАП, лише припускав з якої вулиці він заїжджав на вул. Руська, а оскільки він не місцевий, то не міг зорієнтуватись про який поворот інспектор йому вказує. Крім того вказав, що на фото № 2 та № 3, де зафіксовано фото вулиць Українська та Руська, які він надав до суду, не вбачаються будь-які заборонні знаки, які б забороняли йому рух праворуч з вулиці Української на вулицю Руська. При цьому зазначив, що відповідачем не надано доказів, що на даній ділянці при повороті праворуч з вулиці Українська на Руська є такий дорожній знак, як «Рух механічних транспортних засобів заборонено». Крім того, зазначив, що на відео не зафіксовано, що він визнає себе винним у порушенні, яке йому інкремінується, оскільки переконаний в тому що не порушував Правил дорожнього руху України.

Відповідач в судове засідання будучи належним чином повідомлений не зявився, надіслав відзив на позовну заяву, додав докази в заперечення проти позову. Водночас не надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив позивача та не повідом суд про намір подати таке заперечення, враховуючи скорочені строки розгляду справ даної категорії, а також не надав заяву про відкладення розгляду справи, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 відповідач зазначив, що не погоджується з вимогами ОСОБА_1, вважає їх необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам діючого законодавства. Вказав, що 20.03.2018 року поліцейським роти № 4 батальйону Управління патрульної поліції в Чернівецькій області рядовий поліції ОСОБА_2, під час патрулювання виявив, що водій автомобіля НОМЕР_1, ОСОБА_1 в м. Чернівці. по вул. Руська. 26, порушив вимоги знаку 3.2 «Рух механічних транспортних засобів заборонено», чим порушив пункт 8.4 «в» Правил дорожнього руху, а тому правомірно склав відносно останнього постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року, якою позивача притягнув до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та наклав адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 225 грн.

Щодо тверджень позивача, що була порушена процедура розгляду справи відносно останнього, то вказав, що інспектор Маланчук М.В. відповідно до порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, розгляд справи розпочав з представлення його, як посадової особи, яка розглядає дану справу, згідно ч. 1 ст. 279 КУпАП. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП поліцейським, було розяснено позивачеві його права як громадянина України передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП та відповідно до ч. 1 ст. 283 і п. 1, ч. 1, ст. 284 КУпАП винесено постанову по справі про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу. Негайно, після закінчення розгляду справи, рядовий поліції ОСОБА_2 відповідно до ст. 285 КУпАП оголосив винесену постанову серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року та вручив копію постанови під розписку позивачу.

Щодо вимоги позивача про визнання протиправною та скасування постанови, зазначив, що відповідно до п. 1.9 ПДР передбачено, що особи, які порушують правила дорожнього руху несуть відповідальність згідно із законодавством. Вказує, що відповідно до ст. 252 КУпАП, поліцейський оцінів докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, при цьому дотримався ст. 280 КУпАП та врахував ст. 251 КУпАП. Водночас зазначив, що позивач не надав жодних належних доказів, які спростовували б факт вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких грунтується її вимоги.

Крім того в підтвердження правомірності дій відповідача при розгляді справи про адміністративне правопорушення відносно позивача надіслав відеозапис з нагрудної камери поліцейського № DSJX00172, на якому зафіксовано процес розгляду адміністративної справи та винесення рішення відносно позивача. А саме те, як відповідач оголошує розгляд справи та розяснює позивачеві права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності; те, як позивач пояснює відповідачеві характер руху свого транспортного засобу та визнає свою вину в порушенні Правил дорожнього руху, оскільки не був уважним та не помітив наказового знаку, при цьому, просив звільнити його від відповідальності, обмежившись усним зауваженням.

На підставі зазначеного в відзиві на позовну заяву позивача, просить в задоволенні позовних вимог останнього відмовити в повному обсязі.

Суд заслухавши пояснення позивача, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступного.

Як вбачається з оскаржуваної постанови серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року відповідачем винесена постанова про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, 20.03.2018 року о 13 год. 05 хв. по вул.Руська в м. Чернівці не виконав вимогу дорожнього знаку 3.2, чим порушив п.8.4 ПДР та накладено на нього стягнення у виді штрафу розміром 225 грн. за ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову в судовому засіданні, обмежившись наданням відзиву на позов, дає суду право обмежитися доказами, наданими позивачем та відповідачем, що повністю відповідає положенням ст.ст. 77, 205 КАС України.

Виходячи з вимог статті 77 КАС України, відповідач повинен був довести, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, проте достатніх доказів цього не надав. Наданий відповідачем доказ - відео з нагрудної камери не містить інформації щодо предмета доказування, а саме не містить інформації про обставини, що підтверджують вчинення ОСОБА_1 правопорушення, що йому інкримінується. Дане відео не є тими достатніми доказами, які дають змогу дійти висновку про наявність обставин справи, які входять до предмета доказування. Тому в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.

Відповідно завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Суд погоджується із доводами позивача, про те, що відповідачем не зясовано всіх обставин відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, всупереч ч.2 ст.77 КАС України ним не надано суду достатніх доказів та не зазначено обставин, які підтверджують наявність складу правопорушення та спростовують пояснення позивача і які б доводили достовірність порушенням позивачем ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов'язаний з'ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом'якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з'ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З наведеного вбачається, що відповідач, як субєкт владних повноважень, не довів правомірність свого рішення, не забезпечив доказування, як того вимагає ст.77 КАС України, що дає підстави суду зробити висновок про недоведеність вини позивача в порушенні Правил дорожнього руху України. Тому враховуючи положення ст.62 Конституції України, згідно якої усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд вважає, що позивач не може нести відповідальність за ч.1 ст.122 КУпАП.

Крім того, спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, не дають суду підстав зробити висновок про те, що позивач вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Тому, з огляду на вищевказане, з врахуванням зясованих фактичних обставин по справі та досліджених доказів, суд вважає, що відповідач, як суб'єкт владних повноважень, використовуючи свої повноваження, повинен був зібрати докази, які б підтверджували наявність складу правопорушення та спростували свідчення позивача, однак такі докази в матеріалах справи відсутні.

Представник Управління патрульної поліції в м.Чернівці в судове засідання не з'явився та не надав суду достатньо доказів вчинення позивачем правопорушення, та обґрунтованих пояснень з приводу підстав та мотивів притягнення останнього до адміністративної відповідальності, а надане відповідачем відео не містить доказів вчинення позивачем правопорушення, яке передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. У таких справах субєкт владних повноважень посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Таким чином, оскільки позивач заперечує скоєння правопорушення, а доказів вини позивача у правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.122 КУпАП відповідачем не надано, суд приходить до висновку про недоведеність наявності в діях позивача складу даного адміністративного правопорушення.

Водночас, згідно п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення субєкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення. Тому в частині вимог позивача про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень інспектора Маланчука М.В. зі складання постанови серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року, на думку суду, слід відмовити, оскільки ч.3 ст.286 КАС України не передбачено такого права суду .

Враховуючи вищезазначені положенні норми закону та обставини, які були встановлені в ході розгляду справи суд приходить до висновку про необхідність закриття провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП.

Щодо тверджень позивача, що відзив на позов направлено особою, яка не наділена у встановленому порядку процесуальною дієздатністю представляти відповідача, то суд з такими не погоджується, оскільки ст.55 КАС України, передбачає, що юридична особа, субєкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. В матеріалах справи наявна довіреність відповідача від 24.01.2018 року, якою надано представнику повноваження на представлення його інтересів у суді.

Керуючись ст.ст. 251, 280 КУпАП, ст.ст. 2, 3, 5, 9, 76, 77, 78, 139, 205 241-246, 286 КАС України, суд,

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місце проживання: 30100, АДРЕСА_1, паспорт серія НН № 096792 виданий 04.04.1996 року Ленінським РВПМУУМВС України в Полтавській області) до Управління патрульної поліції в м. Чернівці (місцезнаходження: 58008, м. Чернівці вул. Заводська, 22) про оскарження рішення субєкта владних повноважень задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора Управління патрульної поліції в м. Чернівці ОСОБА_2 серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

В частині вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дії субєкта владних повноважень інспектора Маланчука Миколи Володимировича зі складання постанови серії ВР № 078350 від 20.03.2018 року відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного адміністративного суду через Нетішинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Гавриленко О.М.