Справа № 758/13303/13-а
Суддя: Войтенко Т. В.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2018 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Дідук С. В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, притягнення до відповідальності, зобов'язання призначити пенсію довічно, негайно перерахувати та виплатити борг, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

11 жовтня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління пенсійного фонду України у Подільському районі м. Києва про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії, притягнення керівництва УПФ України у Подільському районі м. Києва до кримінальної відповідальності, зобов'язання призначити довічно державну пенсію, зобов'язання призначити довічно додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивач є інвалідом І групи, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а тому на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» має право на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю. Зважаючи на те, що пенсія позивачу виплачувалася у меншому розмірі, ніж передбачено зазначеним Законом, звертався до суду з різними позовами про її перерахунок. Попри наявність судових рішень, УПФ України у Подільському районі м. Києва їх не виконало, чим порушило права позивача на отримання державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров'ю, у більшому розмірі. На підставі зазначеного, ОСОБА_1 просив суд визнати дії УПФ України у Подільському районі м. Києва протиправними, зобов'язати вчинити дії, притягнути керівництво УПФ України у Подільському районі м. Києва до кримінальної відповідальності, зобов'язати призначити довічно державну пенсію, зобов'язати призначити довічно додаткову пенсію за шкоду заподіяну здоров'ю, стягнути моральну шкоду.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 22.07.2014 року у даній справі у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що питання про перерахунок основної та додаткової пенсії позивача вже було предметом судового розгляду. Зокрема, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.14р., яка набрала законної сили, дії УПФ України у Подільському районі м. Києва щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, менших ніж передбачено ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди з 05.11.06р. по 31.12.07р. та з 22.05.08р. по 22.07.11р. включно, визнано протиправними. Крім цього, судом постановлено зобов'язати УПФ України у Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 основної пенсії по інвалідності у розмірі 10 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди 05.11.06р. по 31.12.07р. та з 22.05.08р. по 22.07.11р. включно, з урахуванням проведених виплат (т. 1, а.с. 163-168).

Вимога ОСОБА_1 про зобов'язання відповідача призначити довічно підвищення до пенсії в розмірі 3-х мінімальних пенсій за віком також була розглянута судами першої та апеляційної інстанціями. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 31.10.13р. у задоволенні зазначеної вимоги ОСОБА_1 було відмовлено (т. 1, а.с. 169-171).

Вимога про притягнення винних осіб УПФУ у Подільському районі м. Києва до кримінальної відповідальності не підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства, а вимога про відшкодування моральної шкоди є похідною від вимог позивача про визнання дій протиправними, зобов'язання вчинити дії.

З урахуванням зазначених вище обставин, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

Постанова Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2014 року була залишена без змін ухвалою колегії суддів Київського апеляційного адміністративного суду (т.1, а.с. 236-240).

Не погоджуючись з рішеннями судів двох інстанцій, ОСОБА_1 оскаржив його в касаційному порядку. Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 17.11.2015 постанова Подільського районного суду м. Києва від 22.07.2014 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 07.10.2014 були скасовані, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд (т.1, а.с. 358-359).

Скасовуючи судові рішення, суд касаційної інстанції виходив з того, що наявність судових рішень по суті спору є підставою не для відмови у задоволенні повторно заявлених позовних вимог, а для закриття провадження у справі.

18.12.2015 справа надійшла до Подільського районного суду м. Києва на новий судовий розгляд та була розподілена в автоматизованому порядку судді Роману О.А.

За час перебування справи у провадженні судді Романа О.А. позивач ОСОБА_1 неодноразово подавав заяву про зміну предмету позову.

05.12.2017 справу було розподілено в автоматизованому порядку судді Васильченку О.В., а з огляду на те, що він вже приймав участь в розгляді даної справи, 07.03.2018 здійснено автоматизований розподіл на суддю Войтенко Т.В. (т.2, а.с. 203).

27 березня 2018 року ОСОБА_1 подав остаточну редакцію позовної заяви, у якій посилаючись на ті ж обставини, що є інвалідом І групи, ветераном праці, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, особою, яка отримала шкоду, завдану здоров'ю аварією на ЧАЕС, а тому на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Закону України «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та її фінансове забезпечення» та Віденської конвенції про цивільну відповідальність за ядерну шкоду, має право на відшкодування ядерної шкоди довічно, просив:

- визнати дії відповідача у зв'язку з невиконанням судових рішень злочином;

- зобов'язати відповідача призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити основну пенсію із фактично отриманої страхової державної пенсії із фактичного офіційного середньомісячного заробітку 1986 року у розмірі 3652 карбованця СРСР, що становить 5189 доларів США, у відсотках від ступеню втрати працездатності з 1 жовтня 1996 року і довічно;

- зобов'язати відповідача призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити додаткову пенсію за ядерну шкоду, завдану здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на день виплати з 1 жовтня 2000 року та довічно;

- зобов'язати відповідача на всю суму боргу, що утворився з 1 жовтня 1996 року по день виплати, нарахувати 3% річних, та 120% пені на всю суму боргу, виходячи із найвищої облікової ставки Національного банку України на день виплати;

- допустити негайне виконання рішення суду та встановити судовий контроль за його виконанням в строк 1 місяць;

- з дня, наступного після закінчення місячного строку на виконання судового рішення, на всю суму боргу нарахувати 3% річних по день виплати та щоденно 120% пені, виходячи від облікової ставки Національного банку України.

При ухваленні судового рішення просив не застосовувати термін будь-якого пропущеного строку звернення до суду та матеріали справи, які містяться у даній справі за період позовних вимог, заявлених у 2017-2018 році (т. 2, а.с. 209-213).

Ухвалою від 8 травня 2018 року у даній справі було здійснено заміну відповідача Центрального об'єднаного Управління пенсійного фонду України в м. Києві на його правонаступника - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позовної заявив підтримав, просив їх задовольнити з викладених у позовній заяві підстав. Пояснив суду, що на його переконання, відповідач неправомірно перевів його заробітну плату 3652 рубля УРСР на національну валюту України, в результаті чого знецінив розмір його пенсії, тоді як для відновлення реальної вартості рубля до гривні, відповідач мав би виходити з розміру його заробітної плати 5189 доларів США. З огляду на те, що відповідач при розрахунку його пенсії виходив з іншої суми його заробітної плати, а ніж з суми 5189 доларів США, просив зобов'язати відповідача перерахувати та виплатити його пенсію згідно нового розміру пенсії та стягнути всі інші плати, які просив стягнути позивач, звертаючись з уточненою позовною заявою.

У судове засідання 17 травня 2018 року представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом І групи по захворюванню, пов'язаному з роботою на ЧАЕС, ветераном праці, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (т. 2, а. с. 239).

Позивач отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (т.1, а.с. 21-22, 26, 28, 72-73, 78).

Позивач не погоджується з розміром основної пенсії, у зв'язку з чим просить зобов'язати відповідача призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити основну пенсію із фактично отриманої страхової державної пенсії із фактичного офіційного середньомісячного заробітку 1986 року у розмірі 3652 карбованця СРСР, що становить 5189 доларів США, у відсотках від ступеню втрати працездатності з 1 жовтня 1996 року і довічно.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що питання про перерахунок пенсії з розрахунку 5189 доларів США позивач перед відповідачем не ставив. Вимоги про перерахунок основної пенсії позивачем заявлялися (з 11.10.2013 року - дати, коли позивач звернувся до суду з даним позовом) з інших підстав, не пов'язаних з неправильністю застосування показників, які беруться до уваги для визначення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях національної економіки, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу).

При розгляді даної справи позивач не довів, що звертався до відповідача із заявою про перерахунок основної пенсії саме з наведених підстав (такі підстави позивач зазначив вже після останнього уточнення позовних вимог, т. 2, а.с. 209-213) та не зазначив, у чому саме відповідачем порушено права позивача при розрахунку його пенсії.

Зважаючи на встановлені обставини, підстав для задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити основну пенсію з розрахунку середньомісячного заробітку 1986 року у розмірі 5189 доларів США не вбачається.

Крім того, позивач просив суд зобов'язати відповідача призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити додаткову пенсію за ядерну шкоду, завдану здоров'ю, в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на день виплати з 1 жовтня 2000 року та довічно.

Питання про перерахунок додаткової пенсії вже було предметом судового розгляду. Зокрема, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.14р. дії УПФ України у Подільському районі м. Києва щодо перерахунку та виплати ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірах, менших ніж передбачено ст.54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди з 05.11.06 по 31.12.07 та з 22.05.08р. по 22.07.11р. включно, визнано протиправними, зобов'язано УПФ України у Подільському районі м. Києва здійснити перерахунок і виплату ОСОБА_1 додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю, у розмірі 100% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» за періоди 05.11.06р. по 31.12.07р. та з 22.05.08р. по 22.07.11 р. включно, з урахуванням проведених виплат (т. 1, а.с. 163-168).

З урахуванням того, що з даним позовом позивач звернувся до суду 11 жовтня 2013 року, та на момент його звернення до суду діяла норма ст. 99 КАС України в редакції від 11.08.2013 року (відповідно до якої для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів), то позовні вимоги позивача в частині перерахунку додаткової пенсії підлягали залишенню без розгляду за період до 11 квітня 2013 року.

Аналогічне положення про залишення позовних вимог без розгляду містить чинна на момент ухвалення рішення редакція ст. 123 КАС України, відповідно до якої суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо факт пропуску строку звернення до суду буде виявлено судом після відкриття провадження у справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку, або якщо підстави, вказані у заяві, будуть визнані судом неповажними.

Позивач просив не застосовувати положення КАС України про строки звернення до суду з адміністративним позовом на підставі Закону України «Про цивільну відповідальність за ядерну шкоду та її фінансове забезпечення», яким право на відшкодування ядерної шкоди не обмежується строками давності. Разом з тим, норми даного закону не поширюються на спірні правовідносини, та в питання перерахунку пенсії є такими, що підлягають застосуванню положення ст.123 КАС України.

З урахуванням дати звернення до суду 11 жовтня 2013 року, за відсутності поважних причин пропуску строку позовної давності, позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок основної та додаткової пенсії підлягають залишенню без розгляду до 11 квітня 2013 року.

З 11 квітня 2013 року позовні вимоги ОСОБА_1 про перерахунок додаткової пенсії повинні бути предметом розгляду у судовому порядку, оскільки не охоплювалися судовим рішенням - постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.03.14.

Разом з тим, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в частині зобов'язання відповідача призначити, нарахувати, перерахувати, виплатити додаткову пенсію за шкоду, завдану здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком на день виплати з 11 квітня 2013 року необхідно відмовити з огляду на наступне.

Додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю і державна пенсія для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи та стали інвалідами передбачені статтями 49-51, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991року №796.

01 січня 2008 року в статті 50, 51, 54 Закону № 796 внесено зміни (п.28 розділу ІІ Закону України від 28.12.2007 №107), якими передбачалось, що додаткова пенсія за шкоду заподіяну здоров'ю та державна пенсія, призначаються у процентах прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, в залежності від категорії та групи інвалідності, які рішенням Конституційного Суду України № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року визнано неконституційними.

Після ухвалення Конституційним Судом України зазначеного рішення, Верховною Радою України не був встановлений новий порядок нарахування цього підвищення та не поновлено норму у попередній редакції.

28 травня 2008 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову за №530 «Деякі питання соціального захисту окремих категорій громадян», якою, в тому числі, визначались розміри щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та державної пенсії.

Наступними постановами Кабінету Міністрів України, які встановлювали розмір додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров'ю та державної пенсії були: Постанова від 06.07.2011 №745 «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету» (набрала чинності з 23.07.2011), та постанова від 23.11.2011 №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно постанови КМУ №1210 (із змінами, внесеними постановою КМУ №112 від 25.03.2014), щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю, особам, що належать до категорії 1 з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС інвалідам I групи становить 474,5 гривні.

Такими чином, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров'ю сплачуються пенсійним органом позивачу у розмірах, передбачених постановою КМУ №1210 (із змінами, внесеними постановою КМУ №112 від 25.03.2014 року), а відтак, дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу додаткової пенсії по теперішній час відповідають чинному законодавству та є правомірним.

Решта позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача на всю суму боргу, що утворився з 1 жовтня 1996 року по день виплати, нарахувати 3% річних, та 120% пені, виходячи із найвищої облікової ставки Національного банку України на день виплати, а також про допущення негайного виконання рішення суду, встановлення судового контролю за його виконанням в строк 1 місяць та нарахування 3% річних по день виплати та щоденно 120% пені, виходячи від облікової ставки Національного банку України, є похідними від позовних вимог про перерахунок основної та додаткової пенсії.

Зважаючи на те, що у задоволенні таких вимог необхідно відмовити, відсутні підстави для задоволення наведених похідних позовних вимог.

Що стосується позовної вимоги позивача про визнання дії відповідача щодо невиконанням судових рішень злочином, то такі вимоги не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства. В разі, якщо позивач вважає, що в діях посадових осіб відповідача вбачаються ознаки кримінального правопорушення, він має право ініціювати питання про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення перед правоохоронними органами в порядку, встановленому КПК України.

Відповідно до ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі в разі, якщо позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дії відповідача щодо невиконанням судових рішень злочином необхідно закрити.

З урахуванням дати звернення до суду 11.10.2013, положень ст.ст. 123, 238 КАС України, ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату основної пенсії виходячи з розміру заробітку 5189 доларів США, додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, нарахування 3% річних та інфляційних витрат за період з 11.04.2013 року та довічно, відшкодування шкоди необхідно відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату основної пенсії, виходячи з розміру заробітку 5189 доларів США, додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, нарахування 3% річних та інфляційних витрат, що стосуються періоду до 11.04.2013 року необхідно залишити без розгляду. Провадження у справі в частині визнання дій відповідача злочином необхідно закрити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.2, 8, 9, 72-77, 205, 241-246, 250, 286, 292, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату основної пенсії виходячи з розміру заробітку 5189 доларів США, додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, нарахування 3% річних та інфляційних витрат за період з 11.04.2013 року та довічно, відшкодування шкоди - відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов'язання відповідача здійснити перерахунок та виплату основної пенсії, виходячи з розміру заробітку 5189 доларів США, додаткової пенсії за шкоду, завдану здоров'ю в розмірі 100% мінімальної пенсії за віком, нарахування 3% річних та інфляційних витрат, що стосуються періоду до 11.04.2013 року - залишити без розгляду.

Провадження у справі в частині визнання дій відповідача злочином - закрити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 22 травня 2018 року.

Суддя Т. В. Войтенко