Справа № 805/2437/18-а
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2018-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2018 р. Справа№805/2437/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) в приміщенні Донецького окружного адміністративного суду адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про:
- визнання дій протиправними щодо відмови в переведені з пенсії, яка призначена на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію на підставі статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
- зобов`язання провести з 01 квітня 2018 року перерахунок та виплату пенсії з розрахунку п`яти розмірів мінімальної заробітної плати встановлених на 01 січня відповідного року, згідно статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
В обґрунтування позову зазначає, що з 07.03.1987 року по 07.05.1987 року брав участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС під час проходження дійсної військової служби в Збройних силах СРСР будучи старшим офіцером у званні майор та є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 1, інвалід ІІ групи. Інвалідність встановлена 31.07.2008 року.
Позивач перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, як пенсіонер інвалід ІІ групи та отримує державну пенсію відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Позивачу стало відомо, що у кінці жовтня 2017 року набули чинності зміни до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стосовно статті 59 Закону, якою передбачається порядок виплати пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи. Аналогічні зміни внесені до постанови КМУ від 23.11.2011 року № 1210, у зв`язку з чим, позивач вважає що має право на отримання пенсії по інвалідності, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.
19 березня 2018 року звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області з заявою про перехід з пенсії, призначеної на підставі ст. 54 Закону на пенсію відповідно до ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», однак листом Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області від 21 березня 2018 року № 101/Н-10-01-03 було відмовлено в переводі. Відмовляючи, відповідач вказує, що перерахунок пенсії відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» проводиться особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження строкової служби. Вважає, що військовослужбовці, до якої б категорії вони не відносилися б повинні користуватися всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав громадян в однаковій мірі, у зв`язку з чим вважає дії відповідача протиправними.
Ухвалою суду від 10 квітня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 07 травня 2018 року.
Ухвалою суду від 07 травня 2018 року відкладено розгляд справи на 23 травня 2018 року.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В позовній заяві просив розглянути справу без його участі (а.с. 5).
Відповідачем надано відзив на позовну заяву (а.с. 51-53). В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області та отримує пенсію по інвалідності другої групи в розмірі фактичних збитків, призначеної у відповідності до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Частиною 3 статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у редакції Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням цих осіб з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що був встановлений на час їхнього перебування в зоні відчуження. Законом № 796 XII визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами. Незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
ОСОБА_1 не був військовослужбовцем стокової служби під час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, доказів проходження дійсної строкової служби позивачем не надано, у зв`язку з чим стаття 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на позивача не поширюється.
З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач надав клопотання про доручення до матеріалів справи документів в якому, крім того, просив розглянути справу без участі представника Управління (а.с. 56).
Відповідно до положень статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.
Відповідно до частини 9 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу у письмовому провадженні.
Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 (а.с. 22). Згідно паспортних даних позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 23).
Згідно довідки від 30 листопада 2016 року № позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу у м. Маріуполь Донецької області (а.с. 24).
Позивач перебуває на обліку в Центральному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить пенсійне посвідчення серії НОМЕР_2 , видане 06.05.2009 року (а.с. 33).
19 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області з заявою щодо видання розпорядження про призначення пенсії, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року відповідно до ст. 59 Закону України № 796 (а.с. 34).
Листом від 21.03.2018 року № 101/Н-10-01-03 Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області зазначило, що ОСОБА_1 під час участі в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи не був військовослужбовцем строкової служби, у зв`язку з чим, його пенсія не підлягає перерахунку згідно ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (а.с. 35-36).
Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови в переведені з пенсії яка призначена на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію на підставі статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII (далі Закон № 796-XII).
Статтею 1 Закону України № 796-ХІІ встановлено мету та основні завдання цього Закону, а саме, що він спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Тобто, метою Закону є захист громадян, які постраждали внаслідок: - Чорнобильської катастрофи; - інших ядерних аварій та випробувань; - військових навчань із застосуванням ядерної зброї.
Статтею 10 Закону України № 796-ХІІ визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.
Як слідує з матеріалів справи, позивач отримує пенсію як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії відповідно до ст. 54 Закону України № 796-ХІІ у розмірі відшкодування фактичних збитків як інвалід 2 групи, захворювання пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с. 25-26, 33).
Порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, визначено розділом VIII Закону України № 796-ХІІ.
Згідно з ч. 1 ст. 49 Закону України № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Позивачу пенсія призначена на підставі ст. 54 Закону України № 796-ХІІ, як ліквідатору наслідків аварії на Чорнобильській АЕС І категорії, інваліду 2 групи - у розмірі відшкодування фактичних збитків (учасниками справи не заперечується).
Водночас ст. 59 вказаного Закону урегульовано порядок призначення пенсії військовослужбовцям, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи.
Суд зазначає, що ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ визначено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
Таким чином, ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ (у редакції, чинній до 01.10.2017 року), визначено лише одну категорію осіб, які мали право на обчислення пенсії з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, а саме: особи, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок чого стали інвалідами.
Водночас, вказаною нормою у редакції, чинній з 01.10.2017 року, передбачено, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.
З аналізу редакцій ч. 3 ст. 59 Закону України № 796-ХІІ вбачається, що Законом України від 03.10.2017 року № 2148-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» розширено перелік категорій осіб, на які вказана норма розповсюджується, а саме: осіб, які брали участь у інших ядерних аваріях та випробуваннях, а також осіб, які брали участь у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї.
Водночас незмінною залишилась умова щодо проходження такими особами дійсної строкової служби у відповідний період.
Відповідно до преамбули Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 року (далі Закон № 2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Частиною 6 статті 2 Закону України № 2232-XII встановлені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до ч. 7 ст. 2 Закону України № 2232-XII строкову військову службу громадяни України проходять відповідно до законів України у Збройних Силах України та інших військових формуваннях з метою здобуття військово-облікової спеціальності, набуття практичних навичок і умінь для збройного захисту Вітчизни.
Судом встановлено, що позивач брав участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, є інвалідом ІІ групи та має пільги передбачені законодавством, що підтверджується відповідними документами (а.с. 25-26, 30-33).
Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 з 07 березня по 07 травня 1987 року виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії в 30 киломитровій зоні Чорнобильської АЕС, що підтверджується довідкою № 290 від 05.05.1987 року та послужним списком (а.с. 27-29), однак не як військовослужбовець строкової військової служби, а як посадова особа військової частини. Військовим квитком також підтверджується, що ОСОБА_1 в період з 07 березня по 07 травня 1987 року виконував службові обов`язки з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (а.с. 43), а не проходив в цей час строкову військову службу.
Отже, на момент участі у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС позивач не проходив дійсну строкову службу в армії, у зв`язку з чим, частина третя статті 59 Закону № 796-XII на ОСОБА_1 не розповсюджується.
З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними щодо відмови в переведені з пенсії яка призначена на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію на підставі статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язання провести з 01 квітня 2018 року перерахунок та виплату пенсії з розрахунку п`яти розмірів мінімальної заробітної плати встановлених на 01 січня відповідного року, згідно статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Питання судових витратах не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати у встановленому Законом порядку.
Згідно частини 3 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України У виняткових випадках залежно від складності справи складення рішення, постанови у повному обсязі може бути відкладено на строк не більш як десять, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.
Відповідно до частини 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» № 796-XII від 28.02.1991 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВІРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області про визнання дій протиправними щодо відмови в переведені з пенсії, яка призначена на підставі статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» на пенсію на підставі статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», зобов`язання провести з 01 квітня 2018 року перерахунок та виплату пенсії з розрахунку п`яти розмірів мінімальної заробітної плати встановлених на 01 січня відповідного року, згідно статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відмовити.
Рішення складено у повному обсязі та підписано 29 травня 2018 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Голубова Л.Б.