Справа № 820/1511/18
Суддя: Мінаєва О.М.
Дата ухвалення: 2018-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2018 р. м. ХарківСправа № 820/1511/18
Харківський апеляційний адміністративний суд

у складі колегії:

головуючого судді: Мінаєвої О.М.

суддів: Бартош Н.С. , Макаренко Я.М.

за участю секретаря судового засідання Шалаєвої І.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Харківського апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 по справі № 820/1511/18, суддя Заічко О.В., м. Харків

за позовом ОСОБА_1

до Міністерства оборони України

про визнання бездіяльності протиправною,скасування пункту протоколу та зобов'язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства оборони України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати п. 67 протоколу №42 від 03.06.2016р. рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства оборони України, яка полягає у неприйнятті рішення на комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги стосовно призначення позивачу одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";

- зобов'язати Міністерство оборони України вирішити питання призначення та нарахування одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 згідно Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та Наказу Міністерства Оборони України №530 від 14.08.2014 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 по справі № 820/1511/18 адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Відповідач, Міністерство оборони України, не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу. Свою незгоду з рішенням суду обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, та зазначає, що позивач був звільнений з лав Збройних Сил в 1985 році, а ІІІ групу інвалідності йому було встановлено у 2013 році, тобто в рази більше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, то права на отримання грошової допомоги позивач не має, а тому вважає вимоги позивача необґрунтованими. Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 по справі № 820/1511/18 та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

10.05.2018 р. позивачем через канцелярію суду надано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено доводи щодо безпідставності вимог апеляційної скарги.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач проходив військову службу у складі діючої армії під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов'язку) в республіці Афганістан.

У 1984 році позивач отримав поранення, контузію, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, внаслідок чого він, в подальшому, отримав інвалідність.

Згідно Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 03.09.2013р. №2114 поранення (контузія) і захворювання колишнього військовослужбовця ОСОБА_1 пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Позивачу було первинно встановлено у 2015 році ІІІ групу інвалідності, а в подальшому, відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 16.12.2016 року Серії 12 АА № 118773 за повторним оглядом, йому з 01.01.2017 р. встановлено 2 групу інвалідності - поранення, контузія та захворювання, так, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (копія довідки додається).

Позивачем було подано до Харківського обласного військового комісаріату заяву з необхідними додатками стосовно призначення йому виплати одноразової грошової допомоги у зв'язку з встановленням інвалідності, яка пов'язана з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, яка була направлена розпорядникові бюджетних коштів для прийняття відповідного рішення по суті.

25 жовтня 2017 р. позивач з листа Харківського обласного військового комісаріату від 18.10.2017 р. дізнався про рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та призначенням компенсаційних сум від 03.06.2016р., протокол №42 п. 67, відповідно до якого комісія дійшла висновку про повернення документів позивача на доопрацювання, з мотивів, що інвалідність позивачу встановлена понад 3 місяці після звільнення зі служби.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Міністерства оборони України, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності неприйняття Міністерством оборони України рішення щодо призначення позивачу одноразової грошової допомоги внаслідок настання інвалідності, пов'язаної з виконанням обов'язків військової служби.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

У відповідності до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов'язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби або внаслідок захворювання, пов'язаного з виконанням ним обов'язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що право на отримання вказаної допомоги після звільнення з військової служби (в тому числі і строкової) мають особи, які отримали інвалідність внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов'язків військової служби незалежно від часу настання інвалідності.

Як встановлено судом та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, інвалідність позивача настала внаслідок поранення, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби в країнах, де велись бойові дії.

Частиною 9 статті 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.

На час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, визначено Порядком призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 року № 975 (далі - Порядок).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, якою затверджено "Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - Порядок), встановлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги.

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Отже, наведені норми ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" та п. 3 Порядку пов'язують виплату одноразової грошової допомоги зі встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 04.04.1983 р. по 28.05.1985 р., в тому числі у складі діючої армії в в/ч 65753 під час бойових дій (виконання інтернаціонального обов'язку) в Демократичній Республіці Афганістан.

Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.12.2015 року Серії 10 ААБ №201281, ОСОБА_1 з 27.12.2013 року первинно встановлена ІІІ група інвалідності - травма та захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

Відповідно до Довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 14.12.2015 року Серії 12 ААА №118773, ОСОБА_1 з 16.12.2016 року при повторному огляді встановлена II група інвалідності травма та захворювання, пов'язані з виконанням обов'язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.

03.06.2016 року Міністерство оборони України протоколом засідання комісії з розгляду питань, пов'язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби №42 направила на доопрацювання документи, подані на розгляд особами з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, яким установлено інвалідність до 1 січня 2014 року, оскільки в наданих матеріалах немає підтверджень настання інвалідності під час проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби, як це передбачено підпунктом 4 пункту 2 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), поранення (контузії, травми або каліцтва) чи інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та інвалідності звільнених з військової служби (зборів) осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 травня 2008 р. № 499.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з зазначеною позицією відповідача з огляду на наступне.

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на п.3 Порядку № 975, за яким, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії та п.2 відповідної Постанови КМ України, якою був затверджений цей порядок, в контексті того, що установлено, що особам, які до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а допомога, що не була призначена, призначається і виплачується в установленому законодавством порядку, що діяло на день виникнення права на отримання такої допомоги, тобто, Порядку № 499 колегія судді не приймає, так як норми Закону "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 5040-VI, які застосовуються до позивача, оскільки відносно нього не було прийнято рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги, мають вищу юридичну силу, ніж норми Порядку № 975 та взагалі, у спірних правовідносинах положення Порядку № 499, на який посилався відповідач, щодо можливості отримання одноразової допомоги, зокрема у разі настання інвалідності під час проходження військової служби та особам, звільненим із строкової військової служби, у разі настання інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення з такої служби внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період її проходження, не можуть бути застосовані, оскільки у позивача склалась інша ситуація - інвалідність позивачу встановлено після звільнення з військової служби з причини травми та захворювання, пов'язаного з виконанням обов'язків військової служби, а не в період її проходження, що чітко встановлено з Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв'язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв від 03.09.2013 р. №2114.

Також колегія суддів не приймає посилання відповідача в апеляційній скарзі на п.5 ч.2 ст.16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", оскільки вказана норма не була покладена в основу прийняття спірного рішення.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, відповідно до ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" врегульований наказом Міноборони № 530 від 14.08.2014 "Про затвердження Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей" (далі - Наказ №530).

Висновок стосовно можливості виплати одноразової грошової допомоги, згідно з п. 4.8 Наказу № 530 подається відповідними органами в 15-денний строк з дня реєстрації документів до Департаменту фінансів Міністерства оборони України. Якщо документів, необхідних для прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги, немає, уповноважений орган письмово повідомляє заявника та в разі необхідності надає допомогу в їх оформленні.

Департамент фінансів Міністерства оборони України доводить рішення головного розпорядника коштів про виплату одноразової грошової допомоги до розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин та здійснює переказ коштів на реєстраційні рахунки (в установах Державного казначейства України) розпорядників коштів другого ступеня, обласних військових комісаріатів, військових частин, які фінансуються через Департамент фінансів Міністерства оборони України (п. 4.10 Наказу № 530).

Водночас встановлено, що позивачем подано повний перелік документів, перелічених у Наказі № 530, які військкоматом надіслано до Міністерства оборони України, для вирішення питання щодо можливості виплати різниці одноразової грошової допомоги.

Відтак, відповідачу у встановленому порядку було надіслано обумовлену вище заяву та документи позивача. Однак, відповідач у встановленому порядку зазначені документи не розглянув та не прийняв відповідного рішення щодо можливості призначення виплати одноразової грошової допомоги позивачу.

Колегія суддів зазначає, що ні Постанова № 975 ні Наказом № 530 не передбачено повноваження відповідача на повернення документів на доопрацювання.

Таким чином, відповідачем порушено право позивача на належний розгляд поданої ним заяви та документів та прийняття у встановленому порядку відповідного рішення з приводу призначення та виплати одноразової грошової допомоги.

Колегія суддів вважає, що розгляд заяви ОСОБА_1 відбувся без дотримання процедури, визначеної Порядком № 975 та Наказом № 530, оскільки будь-яке рішення з даного питання Міністерством оборони України не приймалося, так як зазначеними нормативними актами встановлено виключно або рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.02.2018 р. у справі № 372/1258/16-а.

Враховуючи ч. 5 ст. 242 КАС України, колегія суддів зазначає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов'язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Таким чином, оскільки належними та допустимими доказами відповідач, як суб'єкт владних повноважень, на якого покладено обов'язок щодо доказування, не довів правомірності власних дій, що є предметом оскарження, колегія суддів дійшла висновку щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 по справі № 820/1511/18 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.03.2018 по справі № 820/1511/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)О.М. Мінаєва
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош Я.М. Макаренко
Повний текст постанови складено 29.05.2018 р.